Jehovan Todistajat
Raamatun 
valossa
(1986)

Uuras Saarnivaara

4. uudistettu painos

Kansi: Veikko Silvennoinen
® Kustannus Oy Uusi Tie, Helsinki

ISBN 951-619-167-3

Karisto Oy:n kirjapaino 
Hämeenlinna 1986

JEHOVAN TODISTAJAIN HISTORIAA
C. T. Russelin aika
J. F. Rutherfordin kausi
Käytettyjä menetelmiä
Teokratia
Rutherfordin jälkeen
Suomi
UUDEN MAAILMAN RAAMATUNKÄÄNNÖS
SEITSEMÄN ASKELEEN MENETELMÄ
JEHOVAN TODISTAJIEN OPIT JA RAAMATUN TOTUUDET
Ihminen, kuolema, tuonela, helvetti
Mitä Raamattu todellisuudessa opettaa?
Pyhä Kolminaisuus: Isä Jumala - Poika, Kristus - Pyhä Henki
Kristuksen syntymä, kuolema ja ylösnousemus
Jeesuksen kuolemasta ja ylösnousemuksesta
"Ne 144.000" ja ylösnousemus Kristuksen tullessa
Raamatun todelliset opetukset (144 000)
LOPUN AJAT
Mitä Raamattu todella sanoo lopun ajoista?
VARTIOTORNIN OPIN ERIKOISUUKSIA
Joulu
Risti vai paalu?
Pääsiäisen vietto
Verensiirto
Asevelvollisuudesta kieltäytyminen
SUHTAUTUMINEN JEHOVAN TODISTAJIIN
TUTKISTELTAVIA RAAMATUNKOHTIA
Kuolema – Tuonela - Helvetti
Kristuksen Jumaluus
Pyhän Hengen persoonallisuus
Jumalan kolminaisuus/kolmiyhteys
Jeesuksen ylösnousemus
144.000 ja suuri valkopukuinen joukko
LYHENTEET JA KÄYTETTY KIRJALLISUUS

TÄMÄN KIRJAN AIKAISEMMAT PAINOKSET:
JEHOVAN TODISTAJAT. Suomen Lähetysseura 1956 ja 1958
JEHOVAN TODISTAJAT RAAMATUN VALOSSA. Suomen Kirkon Sisälähetysseura 1963

Tässä neljännessä painoksessa Jehovan todistajain opin esitys perustuu heidän käyttämiinsä kirjoihin TOTUUS, JOKA JOHTAA IANKAIKKISEEN ELÄMÄÄN (1977, lyh. TIE) ja ELÄMÄLLÄ ON TARKOITUS (1978, lyh. EOT). Heidän historiansa ja menetelmiensä tuntemiseen olen saanut apua heidän työssään pitkään olleiden saksalais-amerikkalaisen William J. Schnellin, saksalaisen Hans-Jiirgen Tvvisselmannin ja suomalaisen (Suomen ruotsalaisesta perheestä olevan) Herrick Äbergin kirjoista.

Tämä painos on suureksi osaksi uusi kirja. Jehovan todistajain (lyh. Jt) opit on siinä esitetty tarkkoina lainauksina heidän omista kirjoistaan, ja niitä verrataan Raamatun sanoihin.

Jeesus sanoo: "Jos te pysytte minun sanassani, niin totisesti olette minun opetuslapsiani, ja te tulette tuntemaan totuuden, ja totuus on tekevä teidät vapaiksi" (Jh 8:31s.).

Luettelo käytetystä kirjallisuudesta sekä lyhenteistä on tämän kirjan lopussa.

JEHOVAN TODISTAJAIN HISTORIAA
C. T. Russelin aika
Vuosisadan vaihteen 1700/1800 molemmin puolin joissakin amerikkalaisissa ym. herätys-piireissä oli voimakasta Kristuksen toisen tulemisen odotusta. Jotkut näihin piireihin kuuluvat koettivat Raamatussa olevien viittausten avulla laskea sen ajankohdan.
William Miller laski Kristuksen tulon ja seurakunnan ylöstempaamisen tapahtuvan 1843-44. Erään hänen seuraajiensa ryhmän ja seitsemännen päivän (lauantain) sapattia viettävien baptististen oppien yhtymisestä syntyi SEITSEMÄNNEN PÄIVÄN ADVENTISTIEN kirkko. Siinä ei ole yritetty laskea Kristuksen toisen tulemisen aikaa, mutta joissakin muissa adventistipiireissä sen odotettiin tapahtuvan 1873—74. Kun silloin ei tapahtunut mitään erityistä, N, H. Barbour-niminen adventistijohtaja, THE HERALD OF THE MORNING (Aamun airut)-lehden julkaisija, esitti tulkinnan, että käyttäessään Kristuksen tulemisesta kreikkalaista sanaa paruusia UT todellisuudessa tarkoittaa läsnäoloa. Kristuksen näkymätön läsnäolo alkoi v. 1874. Tätä vuotta koskevat laskelmat pitivät paikkansa, mutta oli erehdytty sen suhteen, mitä Kristus oli silloin tekevä.
Uskonnollisia ongelmia vuosia pohtinut Charles Taze Russell (1852-1916) tunsi opin iankaikkisesta kadotuksesta sietämättömäksi ja Jumalan rakkauden kanssa yhteensopimattomaksi. Häntä askarruttivat myös Kristuksen tulemisen ajankohtaa koskevat laskelmat. Eräässä adventistien kokouksessa hän löysi mieltään tyydyttävän tulkinnan: Ihminen on kokonaan kuolevainen, ja iankaikkinen kadotus on olemattomiin häviämistä. Iankaikkisen elämän saavat vain uskovat. Kristuksen paruusia-läsnäolo alkaa näkymättömänä.
V. 1876 Russell tutustui Barbourin AAMUN AIRUT-lehteen ja Barbouriin itseensä. Hän omaksui tältä käsityksen, että Kristuksen pa-ruusia-läsnäolo oli alkanut 1874. Siitä alkoi 40-vuotinen Jumalan lasten lopullinen "elonkorjuu", joka oli päättyvä 1914 tapahtuvaan Kristuksen julkiseen tulemiseen, uskovien ylöstem-paamiseen, "pakanain valtakuntien" tuhoon ja tuhatvuotisen valtakunnan perustamiseen.
Jättäen maallisen toimensa Russell ryhtyi suullisesti ja kirjallisesti julistamaan tätä löytämäänsä "totuutta". Oltuaan jonkin aikaa yhteistoiminnassa Barbourin kanssa hän erosi tästä ja alkoi 1879 julkaista lehteä ZION'S WATCH TOWER AND HERALD OF CHRIST'S PRESENCE (Siionin vartiotorni ja Kristuksen läsnäolon airut). Tämän VARTIOTORNI-lehden levikki on kasvanut niin, että v. 1960 se oli lähes neljä miljoonaa kappaletta 56 eri kielellä. Myös suomeksi sitä levitetään paljon varsinaisten Jehovan todistajain piirin ulkopuolellekin.
Russell perusti 1884 kuuden ystävänsä kera ZION'S WATCH TOWER AND TRACT SOCIETY (Siionin vartiotornin Raamattu- ja traktaattiseura) -nimisen rekisteröidyn yhdistyksen. Sen päämaja oli aluksi Pennsylvanian Pittsburgissa. mutta siirrettiin 1909 Brooklyniin, New Yorkin naapurikaupunkiin, jossa se edelleen on. Yhdistykselle perustettiin myöhemmin moniin eri maihin tytäryhdistyksiä. Tunnetuimpia niistä on Englannissa ym. toimiva INTERNATIONAL BIBLE STUDENTS' ASSOCIATION (Kansainvälinen raamatuntutkijain seura), joka on tehnyt työtä meidänkin maassamme.
Raamattua tutkiessaan Russell kehitti oman menetelmänsä. Ymmärtäen Dan 12:4 olevan engl. KJV:n sanan "run to and fro" / juosta edestakaisin/väärin (hebr. JeSöTeTu, kulkevat ympäriinsä, tutkivat tarkoin, KR: "tutkivat"), hän poimi Raamatusta yhteydestään irtireväis-tyjä kohtia oppiensa tueksi. Nämä opit olivat paljolti kristikunnassa esiintyneitä vanhoja harhaoppeja. Russellin erikoisopit olivat seuraavat:

1. Ajallisessa kuolemassaan ihminen menettää kaiken tajuisen olemassaolon. Tuonela, hebr. SeoL, kreik. hädes, on hauta. Helvetti, kadotus on olemattomiin häviämistä.

2. Kolminaisuusoppi on pakanallinen harha. Jumala on yksi siinä merkityksessä, että Hänessä ei ole kolmea persoonaa. Kristus ei ole Jumala, vaan luotu olento, Jumalan korkeaan asemaan korottama. Pyhä Henki on Jumalan persoonaton voima. Nämä ovat areiolaisten, unitaarien ym. harhaoppeja.

3. Kristus ei noussut ruumiillisesti kuolleista, vaan ainoastaan henkiolentona.

4. Vuoteen 1874 asti Kristus oli seurakunnassaan läsnä rakkaudessa, muistelemisessa jms. Sinä vuonna Hän tuli siihen persoonallisesti läsnäolevaksi ja alkoi valmistaa tuhatvuotisen valtakunnan tuloa, joka oli tapahtuva 1914. Siihen mennessä oli Vartiotornin "aittaan" koottava jäljelläolevat 144.000:sta taivasperintöön määrätyistä. Harmagedonin taistelussa 1914 oli tapahtuva maailmanvaltakuntien ja "pakanain aikojen" loppu. Silloin Kristus oli ottava omansa luokseen pilviin ja perustava tuhatvuotisen valtakuntansa. Russellin mukaan pyhien ylösnousemus henkiseen olomuotoon tapahtui 1878.

Kristuksen lunastustyön perusteella taivasperintöön syntyvien kokonaisluku on mainittu 144.000. Muille Hänen lunastustyönsä on valmistanut tilaisuuden pelastua kuuliaisuuden kautta (siis teoista, ei armosta) tuhatvuotiseen valtakuntaan. Ne, jotka eivät tätä tilaisuutta käytä hyväkseen, hävitetään olemattomiin.
Mitä lähemmäksi odotettua vuotta 1914 tultiin, sitä enemmän Russell innosti kannattajiaan työhön ihmisten johtamiseksi Vartiotornin "turvakaupunkiin", jossa he voivat pelastua Harmagedonin taistelun läpi. Vartiotorniyhdistykseen kuuluvat muodostivat hänen oppinsa mukaan sen "jäännöksen", jonka Kristus oli pelastava tämän taistelun läpi tuhatvuotiseen valtakuntaansa.
Kristuksen tulo ei tapahtunut v. 1914, ja Vartiotorniin kuuluvat pysyivät maan päällä niinkuin muutkin. Maailmansota, joka alkoi sinä vuonna, ei merkinnyt maailman valtakuntien tuhoa, eikä Kristus silloin perustanut tuhatvuotista valtakuntaansa.
5 Ms 18:22 sanoo: "Kun profeetta puhuu Herran nimessä, ja kun se, mitä hän on puhunut, ei tapahdu eikä käy toteen, niin sitä sanaa Herra ei ole puhunut; julkeuttaan se profeetta on niin puhunut."
Jotkut vartiotornilaiset eli "russellilaiset" päättelivät, että Russell oli harhaopettaja, ja yhdistys menetti jonkin määrän kannattajiaan. Suuri enemmistö pysyi kaikesta huolimatta sille uskollisena.
Rehellisen erehdyksensä tunnustamisen sijasta Russell kirjoitti: "Vaikka eräät asiat eivät ole kehittyneetkään odotuksemme mukaisesti, niin . . . Emme tunne itseämme vähimmässäkään määrässä pettyneiksi, sillä meidän toivomuksemme on aina ollut, että tapahtuisi Jumalan tahto, ei meidän" (Vakt-Tornet, 1915, s. 51, AJP, 164).
Näihin aikoihin ilmestyi Russellin toimittama LUOMISDRAAMA, maailman syntyä esittävä kuvasarja teksteineen. Hän selitti sen ilmestymisen korvaavan täysin sen, mitä oli jäänyt tapahtumatta, nim. Kristuksen toisen tulemisen, pyhien ylöstempaamisen, tuhatvuotisen valtakunnan alkamisen ym. Prof. Antti J. Pietilä kirjoitti tämän johdosta, että sitä lukiessa oli vaikeaa sanoa, oliko mies mielipuoli vai rienasiko hän.
J. F. Rutherfordin kausi
Russell kuoli 1916. Vartiotornin johdon otti käsiinsä tuomari Joseph Franklin Rutherford. Hänen mukanaan liikkeeseen tuli uusi vaihe. Vartiotornin johto ei ole jälkeenpäinkään tunnustanut tehtyjä erehdyksiä. Vartiotorni-lehdessä selitettiin 15. 5. 1955:

"Vartiotorni-yhdistys oli oikeassa 30-vuoti-sessa sotaretkessään, jossa se varoitti pakanakansoja kohtalokkaasta vuodesta 1914. Kuitenkin yksityiset, jotka olivat osallistuneet mainitun varoituksen antamiseen, olivat pettyneitä, kun olivat epäoikeutetusti ajatelleet, että menisivät 1914 taivaaseen . . . Monilla oli samoin ollut se epätarkka ajatus, että 1914 alkanut maailmansota päättyisi 'Jumalan, Kaikkivaltiaan, suuren päivän taisteluun', Harmageddoniin" (Tw, 96).

Tämä selitys ei ollut totuudenmukainen. Eivät vain jotkut yksityiset, vaan Russell ja Vartiotornin virallinen johto olivat esittäneet mainittuja asioita sekä sen lehdessä että sen julkaisemissa kirjoissa.
Ottaessaan johdon käsiinsä Rutherford oivalsi, että pettymyksen raunioista selviämiseksi Vartiotornin "sädekehä" oli säilytettävä tavalla tai toisella. Uusi johto piti kiinni edellä luetelluista järjestön tärkeimmistä harhaopeista. Se säilytti myös vuoden 1914 käänteentekevänä: Kun "pakanain valtakunnat" eivät silloin tuhoutuneetkaan, se selitti, että niiden oikeus hallita oli silloin loppunut. Jumalan valtakunta oli silloin tullut näkymättömänä taivaassa, vaikkei se ollutkaan tullut näkyvänä maan päälle (Tw, 96).
Rutherford selitti: Niinkuin profeetta Elisa oli jatkanut Elian työtä kaksinkertaisella hengenvoimalla, niin Vartiotornin uusi johto jatkoi Russellin aikaisen johdon työtä "kaksinkertaisen voiman ja valon" omistajana. Tämän suuremman valonsa mukaisesti se selitti:

Kristuksen tulo läsnäolevaksi ei tapahtunut 1874, vaan 1914.
Kristikunnan   hylkääminen   ei  tapahtunut 1878, vaan 1918.
1914 ei ollut tämän aikakauden loppu, vaan sen lopun alku.
Ensimmäinen ylösnousemus ei tapahtunut 1878, vaan 1918 (Tw, 97).

Alkuaikoina uusi johto selitti, että Vartiotorni-järjestöön vuoteen 1922 mennessä kootut olivat viimeiset 144.000:n taivasperillisen joukkoon pääsevät. Mutta sitten oven selitettiinkin olevan vielä raollaan, ja sisälle otettiin uusia käännynnäisiä. Uudestisyntymisen mahdollisuus oli joka tapauksessa pian loppuva, sillä "seurakunta" eli "jäännös" otetaan taivaaseen 1925, ja tuhatvuotinen valtakunta alkaa silloin. Rutherford julisti tätä mm. kirjassaan MILJOONAT, JOTKA NYT ELÄVÄT, EIVÄT KUOLE KOSKAAN. Vanhan liiton pyhien ylösnousemus oli tapahtuva 1925. Aabraham, Iisak, Jaakob ym. ilmestyvät silloin Vartiotornin piiriin. Tehdäkseen tämän odotuksen todellisuustuntuiseksi Rutherford hankki Kalifornian San Diegoon heitä varten talonkin, jolle hän antoi nimen Beth Sariin, ruhtinaitten talo (30Y, 33, 38, 50; Tw, 102).
Kun odotettuja asioita ei 1925 tapahtunutkaan, Vartiotornin johto selitti, että kysymyksessä oli ollut vain joidenkin yksityisten erheellinen odotus, mutta Herra ei ollut sitä sanonut. Jopa selitettiin: 
"On odotettavissa, että saatana koettaisi saada joidenkin vihittyjen mieltä lähelle ajatuksen, että vuosi 1925 toisi mukanaan työn lopun."
Erehdyksensä tunnustamisen sijasta Vartiotornin johto selitti uudenvuoden aikaan 1926: "... meillä ei ole minkäänlaista aihetta tehdä oikaisuja ajankodan suhteen 1925" (Tw, 103 s.).
Rutherford oli voimakas johtajaluonne. Aiemmin heikosti keskitetystä liikkeestä, jonka paikallisilla "seurakunnilla" oli suuri itsenäisyys, tehtiin Brooklynissa olevasta päämajasta luja-kätisesti johdettu järjestö, jonka jäsenillä ja paikallisyhdistyksillä ei ole juuri mitään itsenäisyyttä. Tähän päämäärään pääseminen vaati n. kolmen vuosikymmenen määrätietoisen työn. Päämäärä saavutettiin 1938, jolloin teokratia julistettiin alkaneeksi (30Y, 64, 149-151; Tw, 95-98).
Johtaessaan Vartiotorni-järjestöä tätä päämäärää kohti Rutherford kumppaneineen oli omituisen epäjohdonmukainen: He julistivat useiden vuosien ajan, että kaikki inhimilliset järjestöt olivat pahoja, saatanan aikaansaannoksia. Muodostuttuaan itse lujemmin keskitetyksi järjestöksi kuin mikään muu se julistautui "Jumalan järjestöksi/organisaatioksi", ainoaksi "pelastusarkiksi" ja "turvakaupungiksi", jossa voidaan selvitä Harmagedonin taistelun läpi. Se selitti kaikki muut järjestöt, kirkolliset, taloudelliset, sivistykselliset ja poliittiset, saatanan organisaatioiksi, jotka tuhoutuvat Harmagedonin taistelussa. Vartiotorni-järjestön johto on "Jumalan kanava", "uskollinen ja älykäs palvelija", Jumalan säätämä ainoa totuuden välittäjä. Sille on oltava ehdottoman kuuliainen, jos haluaa pelastua tuhatvuotiseen valtakuntaan (30Y, 63-68; Tw, 95, 100 s.).
Alkaessaan 1918 Elisan-työnsä "kaksinkertaisessa hengenvoimassa" Vartiotornin johto antoi nimen Mordokai-Noomi-luokka niille, jotka kävivät sisälle oven vielä ollessa raollaan. Suuri osa aikaisemmista "russellilaisista" ja tähän luokkaan kuuluvista oli kuitenkin haluton alistumaan uuden johdon tekemiin opillisiin ja järjestöllisiin muutoksiin. Johdolle ehdottoman kuuliaiselle uudelle käännynnäispolvelle annettiin nimi Ruut-Ester-luokka. Se sai tehtäväkseen ajaa pois "pahoiksi palvelijoiksi" tulleet vastaan hangoittelijat ja ottaa johto käsiinsä. Ruut-Ester-luokkaan kuuluvat selitettiin vielä 144.000:een kuuluviksi, viimeisiksi sisälle päässeiksi. Se, että taivaan perillisten luku oli täysi, näkyi - Vartiotornin kannalta - siitäkin, että sen jäsenmäärä jo ylitti tuon luvun. Siihen jatkuvasti liittyville uusille käännynnäisille, jotka eivät voineet päästä uudestisyntyneiden taivasperillisten joukkoon, annettiin nimitys Joonadab-luokka. Heitä verrattiin Joosuan kirjassa kerrottuihin gibeonilaisiin: kuten nämä eivät voineet päästä Israelin seurakuntaan, vaan saivat olla puunhakkaajina ja vedenkantajina pyhäkön palveluksessa, niin joonadabeille ei ollut mahdollista päästä uudestisyntyneen Jumalan kansan joukkoon. Olemalla järjestön johdolle kuuliaisia ja suorittamalla sen antamia tehtäviä heillä oli silti toivo päästä Jehova-Jumalan maanpäälliseen "uuden maailman yhteiskuntaan", tuhatvuotiseen valtakuntaan.
Vartiotornin johto selitti, että Jeesuksen vertauksessa viinitarhan työmiehistä (Mt 20) 12 tunnin työaika tarkoitti 12 vuotta 1919—31. Sinä kautena pitemmän tai lyhyemmän ajan uskollisesti työtä tehneet saisivat 1931 Colum-buksessa, USA:n Ohion osavaltion pääkaupungissa, pidetyssä konferenssissa palkkansa, "penninkinsä". Tämä jännityksellä odotettu "penninki" oli nimi JEHOVAN TODISTAJAT kaikille uskollisille vartiotornilaisille. Tämän johdosta Mordokai-Noomi, Ruut-Ester ja Joonadab-luokkien nimet jätettiin pois käytöstä. Tämä oli välttämätöntä senkin johdosta, että kokous julisti oven lopullisesti suljetuksi: Siitä lähtien uudestisyntyminen hengellisiksi taivasperillisiksi ei enää ollut mahdollista, koska luku 144.000 oli tullut täyteen. Jo tähän aikaan (Vartiotornin oman opin mukaan) epähengelliset "joonadabit", uudestisyntymättömät tekojen tien kulkijat, muodostivat järjestön enemmistön. Taivasperillisinä pidettyjen luku pieneni jatkuvasti. Uudestisyntymättömät epähengelliset ottivat nopeassa tahdissa haltuunsa myös johtopaikat.
Käytettyjä menetelmiä
Vartiotornin johto keksi yhä uusia keinoja ihmisten saamiseksi järjestön nuottaan. Jo 1925 se ryhtyi järjestämään majoituskomiteoja, jotka hankkivat suuriin kokouksiin tuleville majapaikkoja ei-vartiotornilaisten kodeissa selittäen, että niitä tarvittiin kokoukseen tuleville "kristityille". Pahaa aavistamattomat ihmiset, jotka avasivat kotinsa vartiotornilaisille, joutuivat näiden suorittaman propagandan kohteiksi. Lähdettyään he antoivat johtajilleen raportin majapaikkojen ihmisten suhtautumisesta heihin. Siten saatuja tietoja ja valmistettuja teitä hyväkseen käyttäen järjestö voitti paljon uusia kannattajia (CA, 17).
Vartiotorni on käyttänyt hyväkseen vanhaa havaintoa, että marttyyrius synnyttää ihmisissä kiinnostusta ja myötätuntoa kärsiviä kohtaan. Tässä tarkoituksessa Amerikassa järjestettiin 1930-luvun alkupuolella New Jerseyn valtiossa ryhmiä "todistajia", jotka lähetettiin sunnuntaisin ihmisten oville soittamaan ovikelloja, "todistamaan" ja myymään kirjallisuutta. Heidän oli näin "heinäsirkkojen tavoin syötävä pois uskonnoitsijain (joiksi muihin kirkkoihin/ ryhmiin kuuluvia nimitettiin) pintakiiltoa."
Kuten tarkoitus olikin, viranomaisille alkoi tämän johdosta tulvia valituksia pyhärauhan häiritsemisestä. Näiden vaatiessa "todistajilta" lupakirjoja kirjallisuuden myyntiä varten, he eivät suostuneet hankkimaan niitä, jopa tarjottaessa kieltäytyivät ottamasta niitä vastaan. Seurauksena oli lukuisia oikeusjuttuja, joissa "todistajia" tuomittiin sakkoihin, jopa vankeusrangaistuksiinkin. Tämän johdosta he kohottivat suuren huudon uskonnollisesta sorrosta. Järjestön johto kävi puolustamaan jäseniään väittäen, että heillä piti olla oikeus harjoittaa uskontoaan ja tehdä työtään omalla tavallaan, käyden kodeissa ja levittämällä kirjallisuutta. Kun asia vietiin USA:n korkeimpaan oikeuteen, se tunnusti heidän oikeutensa tähän. He riemuitsivat siitä, että Jehova-Jumala oli näin puolustanut heitä. Samalla he saivat tavoittelemansa marttyyriuden sädekehän. Tämän jälkeen he ryhtyivät rakentamaan omia kokouspaikkojaan, "valtakunnansaleja" (30Y, 109-113, 145-149).
Vartiotorni jatkoi hyökkäyksiään kristillisiä kirkkoja vastaan. Se julisti ne saatanan järjestöiksi ja väitti, että niiden työntekijät olivat valehtelijoita ja murhaajia, jotka käyttivät uskontoa keinona aineellisen edun saamiseksi (Rm 2:1: "Sinä . . , joka toista tuomitset . . , siihen sinä itsesi syypääksi tuomitset, koska . . . teet samoja tekoja"). "Uskonnoimisen" se selitti pirunpalvonnaksi.
Radioasemien kieltäytyessä välittämästä vartiotornilaisten "sanomia" heidän johtajansa alkoivat valmistaa äänilevyjä, joissa oli Ruther-fordin puheita. "Todistajat" antoivat ihmisten kuulla näitä puheita, keskustelivat kuullusta ja tarjosivat ostettavaksi kirjallisuutta saadakseen lisätietoja käsitellyistä asioista. He selittivät Vartiotorni-järjestön äänilevyjen avulla tuovan ihmisille ilmaiseksi tärkeää sanomaa, kun radioasemat boikotoivat sitä. Tämä herätti ihmisissä myötätuntoa, ja kirjat menivät paremmin kaupaksi.
Jehovan todistajilla, jotka kuuluivat henkilökohtaista kokemusta vailla oleviin "joonadabeihin", ei ollut vietävänä ihmisille henkilökohtaista todistusta. Heidän tietonsa Raamatusta rajoittui siihen suppeaan ja kaavamaiseen opetukseen, jota heille oli annettu.
Johto korjasi tätä puutetta antamalla läheteilleen todistuskortit." Ovelle tullessaan "todistaja" esitti korttinsa vakuudeksi siitä, että hän oli "Vartiotornin valtuutettu "evankeliuminpalvelija", tarjoten kirjaa tai lehteä ostettavaksi.
Rutherfordin johdolla Vartiotorni-järjestö kehitti 1930-luvulla edelleen opetus- ja koulutusohjelmaansa. Sen avulla "todistajat" kehittyivät sanavalmiiksi ja omalla tavallaan taitaviksi työntekijöiksi. Todellisuudessa heidän tietonsa oli edelleen tarkoin Vartiotornin uomassa liikkuvaa. He aivankuin marssivat kaikki samassa tahdissa, puhuivat ja toimivat samalla tavalla, ajatellen ja toimien laumana vailla itsenäistä raamatuntutkistelua ja ajattelua. Näin on edelleen. "Raamatun lukemista ja tutkistelua pidetään "pahana", ellei se tapahdu hyväksytyissä keskusteluissa ja Vartiotornin opillisten ohjeiden mukaisesti. Yksin Raamattuun pitäytyminen ohi järjestön virallisten ohjeiden uhkasi Vartiotornin perustuksia. Sellaiseen ryhtyvät joutuivat pian erotetuiksi, kuten monet heistä, johtoasemissakin olevat, ovat saaneet kokea (30Y, 106 s.  129 s., 173-176; Time 22. 2. 82, s. 66).
Teokratia
Rutherfordin päämääränä oli keskusjohdon alaiseksi ehdottomaan kuuliaisuuteen alistettu maailmanlaaja järjestö. Teokratian (sanallisesti: jumalanvalta/hallitus, jollaisena Vartiotornin johto piti itseään) alkaminen oli tapahtuva 1938, johon mennessä jäsenistö oli valmistettava siihen. Tätä varten Vartiotornin johto kehitti 1930-luvulla 7-askelisen menetelmän ihmisten "kalastamiseksi" ja kouluttamiseksi robottimaisen kuuliaisiksi "valtakunnanjulistajiksi". Tässä työssä ei pyritä johtamaan ihmisiä uskoon (Vartiotornin johdon ilmoituksen mukaan uskoon tulemisen eli uudestisyntymisen mahdollisuus loppui 1931), vaan omaksumaan järjestön oppi ja ajatustavat sekä toimimaan keskusjohdon ehdottomassa kuuliaisuudessa.
Uuden järjestelmän käytäntöön panemiseksi järjestön "piiripalvelijat" lähetettiin n. viikon ajaksi eri paikkakuntien "todistajain" luo. He opettivat ja harjoittivat näitä järjestelmän toimeenpanemisessa. Kullakin pakkakunnalla yleensä pantiin toimeen "äänestys" jossa paikallinen ryhmä "vapaaehtoisesti" luopui oikeudestaan valita vanhimpansa ja johtajansa. Tämä oikeus luovutettiin keskusjohdon "uskollisille ja viisaille palvelijoille," jotka saivat yksin oikeuden tällaisten henkilöiden määräämiseen. Luovutettuaan näin pois kaikki oikeutensa ja kaiken itsenäisyytensä he olivat kokonaan "piiripalvelijain" johdon ja valvonnan alaisia. Uusi käännynnäispolvi syrjäytti yleensä johtopaikoilta vanhempaan polveen kuuluvat, jotka suureksi osaksi selitettiin kelvottomiksi palvelijoiksi. Sisäinen vakoilujärjestelmä, joka siihen asti oli ollut käytännössä lähinnä kaupungeissa, ulotettiin maaseudullekin. Miltei diktatuurimaiden tapaan Vartiotornin piiriin kuuluvat ihmiset ovat alituisessa pelossa, kun eivät tiedä, kuka heistä on vakoilija ja ilmiantaja (30Y, 125 s., 158).
Vartiotorni perusti 1940-luvulla South Lansingiin, New Yorkin valtioon, Gilead-raamattuopiston. Siinä koulutetut "piiripalvelijat" ovat muodostaneet suuren osan järjestön johtajistosta.
Rutherfordin jälkeen
Kun Rutherford 1942 kuoli, Vartiotornin piirissä muistettiin, mitä Israelissa oli tapahtunut kuningas Salomon kuoltua. Jottei Vartiotornissa tapahtuisi jotakin samantapaista, sen johtoelimeksi asetettiin seitsenmiehinen hallitus, jonka jäsenet valitaan järjestön perusjäsenten (charter members) joukosta. Järjestön hallitus valitsee nämä perusjäsenet, ja nämä perusjäsenet puolestaan valitsevat keskuudestaan seitsenmiehisen hallituksen. 6/8 perusjäsenistä on valittava Yhdysvalloista. Vuoden 1975 alusta hallitsevan elimen jäsenmäärä nostettiin kahdeksaantoista. Se valitsee keskuudestaan "presidentin", "varapresidentin", sihteerin ym. Rutherfordin jälkeen presidenttinä on ollut N. Knorr (1942-76) ja sitten Fr. Franz (1976-).
Jehovan todistajien lukua on mahdotonta tietää tarkoin, sillä varsinaisten kastettujen jäsenten lisäksi heillä on huomattavia määriä eri vaiheissa työn kohteina olevia, ja heistä myös eroaa kuin yhtenäisenä virtana kastettuja jäseniä. Vuosikymmenenä 1970—80 noin miljoona jätti Vartiotornin rivit. Nykyään (1986) heitä on arviolta n. kolme miljoonaa yli sadassa maassa jakaantuneina yli 46.000 "seurakuntaan". Opetustyöhön osallistuvia on yli 2,5 milj. henkeä. Kaduilla ja ovilla kaupattava Vartiotorni-lehti ilmestyy 102 kielellä painosmäärän ollessa n. 10,2 miljoonaa kappaletta. Herätkää-lehti ilmestyy 51 kelellä lähes 9 miljoonana kappaleena (HH, 142).
Suomi
Suomen ensimmäinen "russellilainen" oli insinööri Kaarle Harteva, joka kastettiin 1910. Sinä vuonna hän esitteli Vartiotornin oppeja Helsingissä ja Tampereella. V. 1911 hän avasi toimiston Helsingissä. Jehovan todistajat rekisteröityi Suomessa v. 1945 uskonnolliseksi yhdyskunnaksi. Vuodesta 1962 alkaen heidän Suomen päämajansa ja kustannusliikkeensä on ollut Tikkurilassa, jossa heillä on myös koulutuskeskus korkean tason johtajia varten. 1950-luvun puolivälistä alkaen heidän toimintansa keskuksiksi ovat muodostuneet "valtakunnansalit", joita Helsingin seudulla on 11 ja koko maassa yli 100. Seurakuntia on Helsingin seudulla 30 ja koko maassa (1983) yhteensä 257. Heidän lukunsa v. 1985 oli Suomessa 12.500-13.000 vaiheilla (HH, 147).
UUDEN MAAILMAN RAAMATUNKÄÄNNÖS
Kun Jehovan todistajain opit (joista tärkeimmät he ovat "perineet" Charles T. Russellilta) eivät ole sopusoinnussa Raamatun kanssa, he ovat laatineet oman "uuden maailman raamatunkäännöksensä" (Um), jossa teksti on mahdollisuuksien mukaan muutettu heidän oppiaan tukevaksi. Sen UT:n käännös valmistui 1950 ja VT eri osina 1953-60. Sen käännöskomitea puhui vastuustaan Jumalan "henkäytetyn" sanan kääntämisessä ja siinä vaadittavasta tarkkuudesta. Siinä on kuitenkin kohtia, joissa käännös on Jehovan todistajain opin eikä alkutekstin mukainen. Otamme muutamia esimerkkejä.
l Ms 1:2: Jumalan Henki liikkui vetten päällä" on Um:ssa (joka alunperin oli englanninkielinen) God's active force was moving to and fro/ "Jumalan toimiva voima liikkui edestakaisin." 
Jt:n opin mukaan Pyhä Henki ei ole persoona, vaan Jumalan toimiva persoonaton voima. Hebr. tekstissä on tässä sana RuacH, joka merkitsee henkeä/Henkeä. Myös Um kääntää tämän sanan hengeksi (pienellä alkukirjaimella) mm. 2 Sm 23:2; Job 27:3 ja Js 61:1, jotka puhuvat Jumalan Hengestä.
Jh 14-16 käyttää Jumalan Hengestä kreikk. sanaa parakletos (para=vierelle, avuksi, kletos, -e, -on, kutsuttu, maskuliini-, feminiini- ja neutrimuodot) aina maskuliinimuodossa, vaikka sanasta oli olemassa myös feminiini- ja neutrimuodot. Jos Henki on persoonaton voima, siitä olisi käytettävä neutrimuotoa. Myös Henkeen viittaava pronomini ekeinos on maskuliinimuodossa (näin Jh 14:26; 15:26; 16:8, 13 s.), tuo, hän. Umkin käyttää Jh 16:8, 13, 14 engl. muotoa he, hän, tehden sen vastoin Vartiotornin oppia, että Henki on Jumalan persoonaton voima. Engl. he ja suom. hän ovat näet persoonapronomineja, engl. mask., suom. mask. ja fem. Näissä luvuissa olevien Jeesuksen sanojen mukaan Pyhä Henki, Puolustaja/Lohduttaja, on persoona. Hän kuulee, puhuu, opettaa, lohduttaa, johdattaa, jotka ovat persoonan töitä, eivät persoonattoman voiman.
Jh 1:1 sanoo: "Alussa oli Sana, ja Sana oli Jumalan tykönä, ja Sana oli Jumala." Um kääntää viimeiset sanat: "the Word was a god"/ "Sana oli eräs jumala." Jt perustelevat käännöstään sillä, että kreikk. sana theos on tässä ilman määräävää artikkelia, l Jh 5:20 sanoo Kristusta Jumalaksi, käyttäen määräävää artikkelia: Khristos . . . estin ho (määräävä artikkeli) alethinos theos/Kristus on (se) totinen Jumala." Jos UT:n kohdat, joissa theos/Jumala on ilman määräävää artikkelia (kreikassa ei ole lainkaan epämääräistä artikkelia), käännettäisiin samalla tavalla kuin Um kääntää tämän sanan Jh 1:1, käännökset olisivat seuraavanlaisia.

"Ette voi palvella erästä jumalaa ja mammonaa" (Mt 6:24).
"Siihen aikaan . . . tuli erään jumalan sana Johannekselle" (Lk 3:2).
"Mutta hän ei ole kuolleitten eräs jumala, vaan elävien" (Lk 20:38).
"Kuka voi syyttää erään jumalan valittuja? Eräs jumala on se, joka vanhurskauttaa" (Rm 8:33).

Umkään ei näissä kohdissa näin mielettömästi käännä. Jt:lla ei Jh 1:1 käännöksellä "oli eräs jumala" ole muuta perustetta kuin halu panna Raamatun tekstiin oma oppinsa.
Um noudattaa UT:ssa sääntöä, että missä sana KYRIOS, Herra, tarkoittaa Jumalaa, se käännetään hebr. sanalla JEHOVA, mutta milloin KYRIOS tarkoittaa Jeesusta Kristusta, se käännetään sanalla Herra (engl. Lord).
Kl 2:9 Paavali kirjoittaa: "Hänessä [Kristuksessa] asuu Jumaluuden koko täyteys ruumiillisesti." Tämän selvästi Jehovan todistajain oppia vastaan olevan kohdan Um kääntää: "Hänessä asuu jumalallisen laadun täyteys ruumiillisesti" (the fullness of the divine quality, kr: pan to pleroma tes theotetos). Kysymme: Miten voi Hänessä olla "jumalallisen laadun täyteys", jos Hän ei ole samaa olemusta Isän Jumalan kanssa, "[se] totinen Jumala", kuten l Jh 5:20 sanoo? Um kuitenkin poistaa tästä kohdasta merkityksen, että Kristus on totinen Jumala kääntämällä sen kreikk. tekstistä poiketen: 
And we are in union with the true one, by means of his Son, Jesus Christ. This is the true God and life everlasting. "Ja me olemme yhteydessä sen totisen kanssa, hänen Poikansa Jeesuksen Kristuksen kautta. Tämä on totinen Jumala ja iankaikkinen elämä." 
Tämä voidaan kyllä ymmärtää niin, että Kristus on "totinen Jumala," mutta se voidaan tulkita myös niin, että "tämä on" ei viittaa Kristukseen, vaan Isään Jumalaan.
Noin 30 vuotta Jehovan todistajiin kuulunut William J. Schnell varoittaa: Älkää suostuko olemaan missään tekemisissä heidän raamatunkäännöksensä kanssa älkääkä antautuko keskustelemaan Raamatun opetuksista sen pohjalla, sillä he ovat lukuisissa kohdissa väärentäneet Raamatun tekstin oppinsa mukaiseksi.
SEITSEMÄN ASKELEEN MENETELMÄ
1930-luvulla Vartiotornin johto suunnitteli ja kehitti 7-askelisen menetelmän tehokkaammaksi ihmisten kalastamiseksi sen piiriin ja heidän saattamisekseen järjestön uskollisiksi alamaisiksi. William J. Schnellin (jolla oli huomattava osuus sen suunnittelemisessa ja toimeenpanossa) mukaan se oli seuraava:

1. A s k e l on saada henkilön käsiin jokin Vartiotornin kirja tai lehti. Sellaisen vastaanottaja tai ostaja merkitään työstä laadittuun raporttiin kiinnostuneeksi. Hänen luonaan käydään pian uudelleen ja - mikäli mahdollista - aloitetaan ohjelman toteuttaminen.

2. A s k e l on jälkikäynti, jonka tarkoituksena on saada henkilö tutkimaan saamaansa kirjaa tai lehteä. Hänelle kerrotaan tapauksia, jotka herättävät hänen kiinnostuksensa siihen. Käynnin tuloksista ja henkilön asenteesta tehdään merkintä paikallisosaston kortistoon, ja siinä olevia tietoja käytetään seuraavilla käynneillä, niin että voidaan rakentaa sille, mitä on saatu aikaan.

3. A s k e l on yritys saada henkilö tutkimaan kirjaa/lehteä kerran viikossa "valtakunnanjulistajan" kanssa. Sitä sanotaan raamatuntutkisteluksi, mutta todellisuudessa se on Vartiotornin kirjan/lehden tutkimista, ja siinä on varsin vähän Raamattua. Tällaiseen suostuneelle henkilölle toimitetaan lisää järjestön kirjoja/lehtiä. Hänet koetetaan saada tilaamaan sen Vartiotorni- ja Herätkää-lehdet sekä lukemaan niitä. Kun niissä toistetaan yhä uudelleen järjestön oppeja ja puhetapoja, henkilö tottuu niihin. Ne iskeytyvät hänen mieleensä, ja hänen entiset ajatuksensa Raamatun opetuksista, omasta kirkostaan, kristikunnasta ja maailmasta tulevat syrjäytetyiksi. 

4. A s k e l on henkilön johtaminen alueelliseen kirjatutkisteluun, jota johtaa järjestön sitä varten valitsema ja kouluttama henkilö. Siinä käytetään kysymys- ja vastausmenetelmää. Vastaukset saadaan kirjasta. Tämän opiskelun kuluessa Raamatun totuuksia korvataan yhä perusteellisemmin Jehovan todistajain opeilla ja ajatustavoilla. Mukana oleviin iskostetaan käsitys, että nykyiselle ihmiskunnalle tulee lähitulevaisuudessa tuho Harmagedonin taistelussa, ja että vain Jehovan todistajain turvakaupun-gissa/pelastusarkissa olevat selviävät sen läpi Jehovan "uuden maailman yhteiskuntaan" eli maan päällä olevaan tuhatvuotiseen valtakuntaan.

Aivopesun tässä vaiheessa opetettavina olevat johdetaan hylkäämään toinen toisensa jälkeen asioita, jotka ovat kristillisille kirkoille ominaisia. Joulun aikoihin heille selitetään, että sen vietto on pakanallista alkuperää lahjojen anta-misineen, joulukuusineen ja -pukkeineen, ja että Jeesus ei syntynyt siihen aikaan, vaan lokakuussa (Mistähän he tämän tietävät?). Pääsiäisen aikoihin heille selitetään, että Jeesus ei noussut ruumiillisesti kuolleista, vaan henki-luomuksena, ja että Jehova haihdutti Hänen ruumiinsa ilmaan. Pääsiäistävat selitetään pakanallisiksi vertauskuviksi, joita Jehovan todistajain ei sovi noudattaa. Kirkosta ja yhteiskuntaelämästä etsitään kaikkia mahdollisia asioita, joihin ihmiset ovat tyytymättömiä, ja heitä kiihotetaan niiden suhteen entistä suurempaan tyytymättömyyteen. Heidän selitetään niin tehdessään täyttävän Hs. 9:4 olevaa sanaa niistä, jotka "huokaavat ja valittavat kaikkia kauhistuksia, mitä sen keskuudessa tehdään". Näin heidät vieroitetaan entisistä yhteyksistään ja johdetaan pitämän koko kristikuntaa eksyneenä ja saatanan valtaan joutuneena. Heidät kiinnitetään ajatus- ja elämäntapojen puolesta Vartiotornin "teokratiaan.". Herrick Äberg kertoo tällaisen aivopesun vaikutuksesta häneen:
"Ajatus tulevasta 'asianjärjestelmän lopusta', joka merkitsisi tuhoa kaikelle pahalle ja jättäisi vain oikeamieliset ihmiset maata viljelemään, paratiisitilaan, oli ottanut paikkansa sydämessäni . . . Aloin nähdä kaikki muut ihmiset Jumalan vihollisina ja Jehovan todistajat Jumalan omaisuuskansana" (HA, 14 s.).
5.  A s k e l johtaa yhä laajempaan ja syvempään Jehovan todistajain oppien juurruttamiseen opiskelijain mieliin. Opiskelussa käytetään Vartiotorni-lehteä ja sen sivujen alaosissa olevia kysymyksiä. Se tapahtuu sunnuntai-iltapäi-visin.   Opiskelijoille  vakuutetaan,   että  näin opiskellessaan ja toimiessaan Vartiotornin ohjeiden mukaan he täyttävät Raamattua ja palvelevat Jehova-Jumaiaa. Heistä on tulossa Hänen todistajiaan, jotka julistavat ja opettavat tietämättömille evankeliumin totuutta. Heidän mieliinsä "taotaan" uudelleen ja uudelleen, että he voivat pelastua Harmagedonin taistelun läpi uuden maailman paratiisimaiseen yhteiskuntaan vain olemalla uskollisia Vartiotorni-järjestön jäseniä ja tekemällä sen Brooklynissä olevan   viisaista   ja   uskollisista   palvelijoista muodostetun johdon määräämää työtä. Sillä tavalla he ovat Jumalan suosiossa ja Hänen kansaansa.

6. A s k e l on se, että Vartiotorni-järjestön ajatus- ja elämäntavan omaksuneet "hyvän tahdon ihmiset" alkavat käydä sen palvelukokouksissa. Niissä heitä opetetaan ja harjoitetaan toimimaan "todistajina", saamaan ihmisiä ostamaan tai ottamaan vastaan kirjoja tai lehtiä, suorittamaan uusintakäyntejä, johtamaan kodeissa kirjatutkisteluja, saamaan ihmisiltä rahalahjoituksia, jne.

7. A s k e l on upotuskaste, jossa uskolliseksi osoittautunut antautuu "Jumalan järjestön" jäseneksi ja palvelijaksi. Sen merkitystä selitetään: "Koska Jeesus antoi esimerkin, niin nykyajan antautuneiden kristittyjen tulee myös mennä kasteelle. Jeesushan suorastaan antoi käskyn tehdä opetuslapsia kaikkien kansojen ihmisistä ja sitten kastaa nämä uudet opetuslapset ... Se on sellaisten ihmisten kaste, jotka ovat tulleet uskoviksi päätettyään palvella Jehovaa . . . kristillinen kaste ... ei ole syntien pois pesemistä, koska puhdistautuminen synnistä tulee vain uskosta Jeesukseen Kristukseen (Ef. 1:7). Se on sen sijaan julkinen todistus, osoitus siitä, että kastettava on juhlallisesti antautunut Jehova Jumalalle ja tarjoutuu tekemään Hänen tahtonsa . . . Oikea kristillinen kaste suoritetaan siten, että antautunut Jumalan palvelija . . . upottaa kastettavan täydellisesti veteen ja nosta hänet jälleen vedestä" (TIE, 184 s.).

Raamattu sanoo, että kaste tapahtuu "syntien anteeksisaamiseksi" (Apt. 2:38) ja syntien pois pesemiseksi (Apt. 22:16), ja että Kristus puhdistaa ihmiset vedellä pesten, sanan kautta (Ef. 5:26). Jehovan todistajat opettavat päinvastoin, että kaste ei ole syntien pois pesemistä.
Viime vuosikymmeninä Jehovan todistajien "valtakunnansaleja" on noussut suuri määrä. Sellaisessa on joka viikko viisi kokousta, joihin jokaisen on osallistuttava mikäli suinkin mahdollista. Vartiotorni-lehden tutkistelua pidetään viikon tärkeimpänä kokouksena, koska sen kautta saadaan "ravinto" ja opetus/ohjaus suoraan Brooklynin päämajasta. Lehtien, Vartiotornin ja Herätkää-Iehden, suomenkieliset painokset toimitetaan Tikkurilasta, jossa niihin tehdään Suomen oloihin tarvittavat muutokset. Sunnuntaina pidettyyn Vartiotorni-lehden tutkisteluun on valmistauduttava lukemalla ja alleviivaamalla se etukäteen, että voi vastata tehtyihin kysymyksiin. Jehovan todistajana oleminen merkitsee "totuudessa" ja "meikäläisenä" olemista, muiden ollessa "muukalaisia" (HA, 16 s.).
Vartiotornin päämajasta Brooklynista tulee julkaisuja toinen toisensa jälkeen, sini-, vihreä-, puna-, keltakantisia jne. "Todistajien" ammattityöstä jäävä aika menee niiden tutkimiseen, puhekoulutukseen, ovilla saarnaamiseen, vastaväitteiden kumoamiseen jms. Työhön valmentavassa "palveluskoulussa" opetellaan pitämään puheita Vartiotorni-järjestön kirjallisuuden mukaisesti. Naiset, "sisaret" harjoitetaan pitämään puheita ovilla, miehet, "veljet" pitävät puheita myös "seurakunnalle".
Paikallinen esivalvoja (aik. seurakunnanpalvelija) pitää palveluskokouksessa "tienraivaajille" työhön innostavan puheen. He käyttävät päivittäin kenttäpalvelukseen n. 3-4 tuntia "saarnaten" sekä järjestön kirjallisuutta ja lehtiä levittäen. Kesäloman tienraivaaja lupautuu raportoimaan vähintään 75 tuntia (Toim. huom. tuntimäärästä päätttää halllintoelin; nykyinen tuntimäärä saattaa olla muuttunut pienemmäksi)
Jehovan todistajain on kuukausittain raportoitava johdolleen yksityiskohtia myöten suorittamansa työ, se on, montako tuntia on käytetty "saarnaamiseen", kuinka monta lehteä tai kirjaa on myyty, montako uusintakäyntiä on tehty tai kuinka monta raamatuntutkistelua on johdettu. Jokaisen ovenavaajan nimi tai oven numero on merkittävä muistiin, kuten myös se, onko ovella ollut mies, nainen vai lapsi, ja miten hän on suhtautunut esitykseen.
"Kiinnostuneen" henkilön kanssa ei johdeta raamatun (todellisuudessa Vartiotornin julkaisujen) tutkimista kuutta kuukautta pitempään. Jos henkilöä ei sinä aikana saada järjestön yhteyteen, tutkistelu lopetetaan hedelmättömänä ja siirrytään uusiin ihmisiin. "Seurakunnissa" on jäseniä, jotka raportoivat tunnin tai pari kuukaudessa odotettujen vähintään kymmenen sijasta. Jos joku ei raportoi puoleen vuoteen, hän joutuu toimettomien julistajien kirjoihin ja ns. ei-suosittuihin.
Jehovan todistajilla on suuria koko maata käsittäviä kokouksia (konventteja) kerran vuodessa, ja monet menevät mukaan myös kansainvälisiin konventteihin. Vuosikonventeissa nuoret tapaavat toisiaan, mutta heillä on ankaria seurustelusääntöjä. Kahdenkeskistä seurustelua ei sallita, ei kädestä kiinni pitämistä, ja vieläkin vähemmän tanssia. Sukupuolisyntiin lankeaminen johtaa "seurakunnasta" erottamiseen.
JEHOVAN TODISTAJIEN OPIT JA RAAMATUN TOTUUDET
Ihminen, kuolema, tuonela, helvetti
Jehovan todistajain Ch. T. Russellilta perimän opin mukaan ihmisen tajuinen olemassaolo päättyy ruumiillisessa kuolemassa:
"... kuolema on elämän vastakohta . . . ihmissielu on kuolevainen, ja ... kuolema merkitsee     tajuisen     olemassaolon     loppua . . .   Kuollessaan   Aadam   palasi . . . elottomaan   tiedottomaan   tilaan.   Hän  ei mennyt tuliseen helvettiin enempää kuin taivaan autuuteenkaan . . . Raamattu opettaa selvästi, että kuolleet ovat haudassa tiedottomia ja elottomia . . . Saarn. 9:5, 10 sanoo kuolleitten tilasta: '. . . kuolleet eivät tiedä mitään . . . ei ole tekoa, ei ajatusta, ei tietoa  eikä  viisautta  tuonelassa  [haudassa], jonne olet menevä.' Tämä merkitsee, että kuolleet eivät voi tehdä mitään eivätkä tuntea mitään. Heidän ajatuksensa ovat lakanneet . . . Raamattu osoittaa . . ., että sielu on kuolevainen, sanoessaan: 'Se sielu, joka syntiä tekee - sen on kuoltava' (Hes. 18:4, 19)."
Sama kirja selittää edelleen:
"Monet uskonnolliset järjestöt opettavat, että pahoja kidutetaan loputtomasti helvetin tulessa. Mutta opettaako Jumalan sana tällaista? . . . sana 'helvetti' ... on käännetty heprealaisesta sanasta  seol. Tämä sana esiintyy kaikkiaan 65 kertaa. Vanha kirkkoraamattu kääntää . . . Seolin 49 kertaa 'helvetiksi', 13 kertaa 'haudaksi', 2 kertaa 'tuonelaksi' ja kerran 'ahdistukseksi'. Uudessa kirkkoraamatussa Seol on käännetty aina 'tuonelaksi' . . . Kristillisissä kreikkalaisissa kirjoituksissa [UT:ssa] sana 'helvetti' on toisinaan käännetty kreikkalaisesta sanasta haades. Kaikissa kymmenessä kohdassa, joissa haades esiintyy, . . . kääntää . . . Uusi kirkkoraamattu [sen] . . . 'tuonelaksi' ... seol ja haades tarkoittavat samaa. Raamatun 'helvetti' [seol, haades] on todellisuudessa ihmiskunnan hauta ..."
Kirja selittää, että Jeesuksen puhe rikkaasta miehestä "tuonelan" vaivassa ja köyhästä Lasaruksesta taivaallisessa elämässä (Lk 16:19-31) on vertaus eikä tarkoita kidutuksen paikkaa: 
"Tässä vertauksessa rikas mies edusti sitä uskonnollisten johtajien luokkaa, joka hylkäsi ja myöhemmin tappoi Jeesuksen. Lasarus kuvasi yhteistä kansaa, joka otti Jumalan Pojan vastaan . . . Jeesus ruokki Lasarus-luokkaa hengellisesti ja se pääsi siten suuremman Aabrahamin, Jehova Jumalan suosioon. Samaan aikaan väärät uskonnolliset johtajat 'kuolivat' pois Jumalan suosiosta. Koska heidät oli hylätty, he kärsivät vaivaa, kun Kristuksen seuraajat helluntain jälkeen paljastivat heidän pahat työnsä. (Apt. 7:51—57) Tämä vertaus ei siis opeta, että joitakin kuolleita kidutetaan kirjaimellisesti tulisessa helvetissä ..."
"Gehenna esiintyy Kristillisissä kreikkalaisissa kirjoituksissa [UT:ssa] kaksitoista kertaa ja viittaa Jerusalemin muurien ulkopuolella olevaan Hinnomin laaksoon . . . tätä laaksoa käytettiin suunnattomana kaatopaikkana, jossa pidettiin yllä jatkuvaa tulta ... jätteiden polttamiseksi . . . Kun siis Jeesus sanoi, että ihmisiä heitettäisiin Gehennaan heidän pahojen tekojensa tähden, niin . . . hän . . . käytti tätä tuli- ja tulikivi-laaksoa . . . sopivana vertauskuvana iankaikkisesta hävityksestä . . . Ilmestyskirjassa mainitulla 'tulisella järvellä' on samanlainen merkitys: ei tietoinen kidutus, vaan 'toinen kuolema', iankaikkinen kuolema eli hävitys . . . ihminen kuoltuaan menee vain hautaan" (TIE, 34-44).
Mitä Raamattu todellisuudessa opettaa?
Hebr. sana seol ei aina merkitse joko tuonelaa n.  tekstiyhteydestä riippuen, jompaakumpaa.  Saarn. 9:5, 10, joka puhuu siitä, että Seolissa ei ole tietoa eikä ajatusta, se merkitsee hautaa, jossa oleva ruumis on tietenkin täysin tajuton. Jt ovat oikeassa selittäessään sen tässä kohdassa tarkoittavan hautaa. KR:n käyttämä sana "tuonela" on siinä harhauttava.
Jeesuksen puhe rikkaasta miehestä ja Lasaruksesta (Lk 16:19—31) ei ole vertaus, vaan esitys todellisista tapahtumista. Lainaamamme Jt:n tulkinta tekee tyhjäksi sen ilmeisen merkityksen, jonka mukaan epäuskoisten "suruttomien" osa kuoleman jälkeen on kadotuksen vaiva ja uskovien osa autuus samassa paikassa kuin "uskovien isä" Aabraham.
Raamatussa on monia selviä kohtia, jotka osoittavat, että ihmisen sielu/henki ei kuollessa joudu ruumiin kanssa hautaan, vaan eroaa ruumiista ja menee näkymättömään maailmaan, joko autuuteen tai kadotukseen. Se, että Raamattu joskus käyttää sanaa sielu koko ihmisestä, ei vielä ratkaise asiaa. Mekin sanomme, että kokouksessa oli niin ja niin monta "henkeä" tarkoittaen ihmisiä, mutta useimmiten se ei merkitse tätä.
Paavali kirjoittaa itsestään (ja samalla kristityistä uskovista yleensä): "... haluaisimme mieluummin muuttaa pois ruumiista (ekdeme-sai, aivankuin muuttaa eri seudulle, ek=pois, demos=seutu, maakunta) ja päästä/muuttaa kotiin (en-demesai) Herran tykö (2 Kr 5:8). "Halu minulla on täältä eritä ja olla Kristuksen kanssa" (Fl 1:23).
Kotimaa Herran tykönä ja olo Kristuksen kanssa ei ole tajutonta haudassaoloa, kuten Jehovan todistajain oppi vaatisi nämä kohdat ymmärtämään. Niiden mukaan uskova ei sieluineen ruumiineen joudu hautaan ja muutu maaksi, vaan hänen varsinainen minänsä, sielunsa/henkensä eriää ruumiista ja menee kotiin Herran tykö. Koti Herran luona ei ole hauta, eikä kotona Herran Kristuksen luona oleminen ole tajuttomana ja mädäntyneenä haudassa olemista. Ei myöskään ole totta, että VT:ssa sana seol aina merkitsee hautaa, jossa ruumis on tajuttomana (ja maaksi muuttuvana/muuttuneena). Jes 14:9—17 käyttää tätä sanaa kolme kertaa ja puhuu siitä, miten seolissa olevat kuolleiden henget (ReFa'iM ei merkitse "haamuja" , vaan kuolleiden sieluja, kuolleita sellaisina kuin he ovat seolissa) näkevät, katselevat sinne tulevaa ja puhuvat hänelle, aivan kuin rikkaan miehen ja Aabrahamin henget puhuvat Lk 16:19-31. Se, että Mooses (jonka ruumis tuli haudatuksi (5 Ms 34:5 s.) Elian kanssa ilmestyi kirkastusvuorella ja keskusteli Jeesuksen kanssa (Lk. 9:30 s.), osoittaa, että hän ei ollut ruumiineen sieluineen haudassa vailla tajuista elämää.
Ilm. 6:9 puhuu Jumalan sanan ja sen todistuksen tähden surmattujen marttyyrien sieluista (psykhas) alttarin alla, miten he siellä huusivat ja puhuivat. Näiden marttyyrien sielut eivät siis ole tajuttomina heidän ruumiittensa kanssa haudoissa, vaan tajuisina kirkkauden maailmassa. "Alttarin alla" oleminen merkitsee ilmeisesti erityistä kunniapaikkaa lähellä Golgatan "alttarilla" uhrattua Kristusta. Se, että tämä kohta puhuu marttyyrien sieluista (Psykhai), osoittaa vääräksi Vartiotornin väitteen, että "sielu" merkitsisi aina koko ihmistä ruumiineen sieluineen. Näiden marttyyrien aineelliset ruumiit eivät ole näkymättömässä maailmassa "alttarin alla", vaan heidän sielunsa. Jt selittävät, että Jeesusta koskeva profetia Js 53:12 ("Hän antoi sielunsa kuolemaan") osoittaa, 
"että ihmissielu on ihminen itse, ja että kun ihminen kuolee, niin ihmissielu kuolee" (TIE, 37).
Jt eivät ole kiinnittäneet huomiota siihen, että Js 53:12 käyttää sanaa NeFeS, joka merkitsee elämänhenkeä, sitä, mikä tekee ihmiset ja eläimet (tätä käytetään l Ms 1:20 s. 24 eläimistä elävinä olentoina) eläviksi, eikä sanaa RuacH, jota käytetään ihmisen  (ja myös Jumalan) "hengestä". Js 53:12 sanoo siis, että Kristus oli antava elämänsä kuolemaan, ei, että Hänen "henkensä" (RuacH) menetti tajuisen olemassaolonsa. Tämä näkyy siitäkin, että 1. Piet. 3:18 s. sanoo Hänen kuoltuaan menneen Hengessä elävänä (nim. Hänen Jumaluutensa yhdessä Hänen ihmishenkensä kanssa) saarnaamaan niiden (ihmisten) vankeudessa oleville hengille (pneumasin), jotka olivat olleet epäuskoisia/tottelemattomia (apeithesasin) Nooan aikana. Tämä kohta osoittaa, että näiden synneissään kuolleiden henget eivät olleet hautautuneet tajuttomina heidän ruumiittensa kanssa, vaan olivat näkymättömän maailman "vankeudessa" (seolissa, haadeksessa) tajuisessa tilassa, koskapa voivat kuulla ja ymmärtää Kristuksen saarnaa. Jt kysyvät samassa kirjassa (TIE, 41): 
"Viittaavatko seol ja haades paikkaan, niissä pahat kärsivät kuoleman jälkeen? Varmasti eivät . . . Tämä käy ilmi siitä, että Raamattu sanoo Jeesuksen olleen helvetissä. (Apt. 2:31, Vk). Kun apostoli Pietari mainitsi tämän . . , niin hän tarkoitti selvästi, että Jeesus oli ollut haudassa eikä tulisessa kidutuspaikassa."
Jt käyttävät tässä vanhan kirkkoraamatun virheellistä käännöstä, koska se näyttää tukevan heidän oppiaan. Uusi kirkkoraamattu kääntää tässä olevan sanan haades (joka tässä on seol-sanan käännös, Ps 16:10) oikein "tuonelaksi". Kristus meni "Hengessä" tuonelaan saarnaamaan siellä vankeudessa oleville hengille ja palasi sieltä maan päälle, yhtyen ylösnousemuksessa (taivaalliseksi muuttuneen) ruumiinsa kanssa. 

Jt opettavat, että "Raamatun 'helvetti on todellisuudessa ihmiskunnan hauta'", jossa '"kuolleet ovat tiedottomia'" (TIE, 42, 44). Miten on?
Rikas mies, Lasarus ja Aabraham eivät olleet sielunsa/henkensä puolesta tiedottomia, kuten Jeesus osoittaa (Lk 16:23-31). Kun Jt tekevät vertauskuvallisella selityksellään tämän kohdan toista merkitseväksi kuin mitä se sanoo, otamme toisia kohtia. Jeesus sanoi Mt 8:11 s:n mukaan epäuskossa pysyneistä juutalaisista (Israelin "valtakunnan lapsista"), että he joutuvat heitettäviksi 
"ulos pimeyteen; siellä on oleva itku ja hammasten kiristys." 
Maailman lopussa Ihmisen Poika lähettää enkelinsä heittämään pahat, kaikki, jotka ovat pahennukseksi ja tekevät laittomuutta, 
"tuliseen pätsiin; siellä on oleva itku ja hammasten kiristys" (Mt 13:40 ss. 49 s.). 
Tämä ei ilmeisesti voi tarkoittaa hautaa eikä tajutonta tilaa. Vai onko jonkun haudassa olo tulisessa pätsissä oloa? Voiko tajuton itkeä ja kiristellä hampaitaan? Jeesus sanoo tämän tapahtuvan (nykyisen) aikakauden (aion, ei "maailman") lopussa.
Ilm 14:9 ss. sanoo, että helakanpunaista petoa (punaista petovaltaa) kumartavat ja sen merkin otsaansa tai käteensä ottavat joutuvat vaivattaviksi tulella ja tulikivellä, 
"eikä heillä ole lepoa päivällä eikä yöllä." 
Voiko haudassa tajuttomana olevasta ihmisestä sanoa, ettei hänellä ole lepoa päivällä eikä yöllä? Puhuessaan viimeisestä tuomiosta Jeesus sanoo, että "kirotut" joutuvat "iankaikkiseen rangaistukseen (kolasin)" (Mt 25:46). l Jh 4:18 sama sana kolasis merkitsee rangaistusta, vaivaa: "pelossa on rangaistusta/vaivaa" (engl. torment). Sana ei merkitse olemattomiin häviämistä. Jt:n kirja (TIE, 44) selittää: 
"Tietoisuus siitä että kuolleet eivät kärsi, auttaa meitä arvostamaan paljon enemmän Jumalan rakkautta ja oikeudenmukaisuutta . . . ihminen kuoltuaan menee vain hautaan."
Näin Jt päättelevät järkensä ja tunteensa avulla. Ne eivät kuitenkaan ratkaise asiaa, vaan mitä Jumalan sana, Raamattu sanoo. Mutta siinä on myös Herran sana (Hs 33:11):
"Niin totta kuin Minä elän, sanoo Herra, ... ei ole minulle mieleen jumalattoman kuolema, vaan se, että jumalaton kääntyy tieltänsä ja elää. Kääntykää, kääntykää pois pahoilta teiltänne; ja minkätähden te kuolisitte" - sillä
"Pelkurien ja epäuskoisten ja saastaisten ja murhaajien ja huorintekijäin ja velhojen ja epäjumalanpalvelijain ja kaikkien valehteli-jain osa on oleva siinä järvessä, joka tulta ja tulikiveä palaa; tämä on toinen kuolema" (Ilm 21:8).
Pyhä Kolminaisuus: Isä Jumala - Poika, Kristus - Pyhä Henki
Jehovan todistajat käyttävät Jumalasta VT:ssa olevaa hebr. nimeä JHWH, joka lienee lausuttu JaHWeH, Jahve. Kun juutalaiset tämän pyhän nimen turhaanlausumisen pelosta eivät uskaltaneet sitä lausua, he lukivat tämän nimen kohdalla 'ADoNai, Herra, jota VT myös käyttää Jumalan nimenä. Kun masoreeteiksi nimitetyt juutalaiset oppineet 800- ja 900-luvuilla jKr. lisäsivät VT:n konsonanttitekstiin vokaalit ja muut lukumerkit, he panivat JHWH-sanaan Adonai-sanan vokaalit, ja niin siitä tuli sana JeHöWaH, Jehova. Tästä johtuu, että milloin VT:n hebr. tekstissä on 'ADoNai JeHöWaH, suom. Raamatussa on Herra, Herra (engl. Lord, Lord). Näin esim. Hs 33:11. Israelilaiset eivät täten ole käyttäneet muotoa Jehova, vaan tämä on kuvatulla tavalla syntynyt sekamuoto.
Jt hylkäävät kristillisen opin Kolminaisuudesta, siitä, että Jumala on yksi, mutta Hänessä on kolme "persoonaa", Isä, Poika ja Pyhä Henki. Vartiotornin julkaisema kirja selittää:
"... sanoja 'kolmiyhteinen' tai 'kolminaisuus' ei esiinny Raamatussa . . . Athana-siuksen uskontunnustuksessa sanotaan, että Isä, Poika ja Pyhä Henki ovat kaikki sama Jumala, kaikki kolme iankaikkiset (ja siksi vailla alkua) ja kaikki kolme ovat kaikkivaltiaat . . .
Onko tämä järkevää? Mikä vielä tärkeämpää, onko se sopusoinnussa Raamatun kanssa?" (TIE, 17-22).
Todellisuudessa ratkaisevaa ei ole, onko Raamatussa sana Kolminaisuus vai ei, vaan se, onko Kristus totinen Jumala, samaa olemusta Isän Jumalan kanssa, ja onko Pyhä Henki, Jumalan Henki, persoona vai persoonaton voima. Jt selittävät:
"Maan päällä ollessaan Jeesus ei varmastikaan ollut yhdenvertainen Isänsä kanssa, sillä hän sanoi, että oli asioita, joita ei hän eivätkä enkelit tienneet, ainoastaan Jumala tiesi ne. (Mark. 13:32) Lisäksi hän rukoili Isältään apua koetuksessa ollessaan. (Luuk. 22:41, 42) Hän itse sanoi myös: 'Isä on minua suurempi.' (Joh. 14:28) Tämän vuoksi Jeesus puhui Isästään 'minun Jumalani' ja 'ainoana tosi Jumalana'. - Joh. 20:17; 17:3, Um."(*)
"Jeesuksen kuoleman jälkeen Jumala herätti hänet jälleen eloon ja antoi hänelle suuremman kirkkauden kuin hänellä oli ollut aikaisemmin. Mutta vieläkään hän ei ollut yhdenvertainen Isänsä kanssa . . . Jumala on yhä 'Kristuksen pää', (l Kor. 11:3) Raamattu sanoo myös, että Jeesus on hallitseva Jumalan määräämänä kuninkaana, kunnes Jumala on pannut kaikki viholliset hänen jalkojensa alle, ja että silloin 'itse Poikakin alistetaan sen valtaan, joka on alistanut hänen valtaansa kaiken, että Jumala olisi kaikki kaikissa', (l Kor. 15:28) On siis selvää, ettei Jeesus Kristus ole ylösnousemuksensa jälkeenkään yhdenvertainen Isänsä kanssa. Mutta eikö Jeesus sanonut . . : 'Minä ja Isä olemme yhtä'? (Joh. 10:30)
Sanoi kyllä. Mutta tässä lausunnossa ei ole vihjaustakaan 'kolminaisuuteen', koska hän puhui vain kahden yhteydestä, ei kolmiyhteydestä . . . Jeesus ja hänen Isänsä ovat 'yhtä' siinä mielessä, että Jeesus on täysin sopusoinnussa Isänsä kanssa . . . Entä mitä on sanottava Joh. l:l:stä . . : 'Alussa oli Sana, ja Sana oli Jumalan tykönä, ja Sana oli Jumala'? . . Huomaa . . , että vain kaksi persoonaa mainitaan, ei kolmea . . . täysin sopusoinnussa kreikkalaisen tekstin kanssa eräät käännökset kuuluvat: 'Sana oli Jumalan luona, ja Sana oli jumalallinen' tai oli 'jumala', ts. Sana oli mahtava jumalankal-tainen persoona. (. . . Um) Tämä raamatunkohta ei opeta 'kolminaisuutta'."
Sama Jt:n kirja selittää, että Jumala suoritti luomistyönsä:
"pyhän henkensä välityksellä, mikä on hänen näkymätön toimiva voimansa, (l Moos. 1:2; Ps. 104:30) Saman pyhän hengen välityksellä hän kirjoitutti myöhemmin Raamatun."
Pyhä Henki ei:
"ole persoona, vaan Jumalan toimiva voima . . . Jumala pani . . . Jeesuksen vuodattamaan Pyhän Hengen apostoleihin ja opetuslapsiin helluntaipäivänä . . , niin että 'he tulivat kaikki Pyhällä Hengellä täytetyiksi'. 'Täyttyivätkö' he persoonalla? Eivät, vaan Jumalan toimivalla voimalla . . . Mitä nämä tosiasiat siis osoittavat 'kolminai suudesta'? Raamatussa ei ole tällaista sanaa enempää kuin tällaista ajatustakaan. Tämä oppi ei ole peräisin Jumalasta" (TIE, 23 ss.).
Edellä lainattujen sanojen mukaan on totta, että Isä on suurempi kuin Poika, että Jumala on Kristuksen pää, että Jeesus - koska oli todellinen ihminen - rukoili Isää Jumalaa, ja että Poikakin on kerran alistuva Isän Jumalan valtaan, että Jumala olisi kaikki kaikessa.
Olevaisuudessa on Jumalan, Luojan, puoli ja Hänen tekojensa eli luomakunnan puoli. Raamattuun perustuvan yleisen kristillisen uskon mukaan Kristus on Jumalan, Luojan, puolelle kuuluva, ei tekojen, luodun puolelle. Jt:n opin mukaan Kristus kuuluu luomakunnan, Jumalan tekojen puolelle, ei Jumalan, Luojan, puolelle. Siksi Jt hänestä puhuessaan kirjoittavat sanan "jumala" pienellä alkukirjaimella.
Jos kaksi ihmistä, isä ja poika, ovat rinnan, ja isä on kookkaampi ia arvovallassa poikaa ylempi, se ei merkitse, etteikö poika olisi ihminen yhtä hyvin kuin isäkin. Se. että Isä Jumala on suurempi kuin Poika, Kristus, ei vielä merkitse, että Poika ei olisi samaa olemusta kuin Isä Jumala, kuten inhimillinen poika on samaa ihmisolemusta kuin hänen isänsä. Asian ratkaisee se, mitä Raamattu muuten sanoo Isän ja Pojan suhteista.
Sen lisäksi, mitä olemme osoittaneet käsitellessämme Jt:n "Uuden maailman raamatunkään nosta," meidän on huomattava seuraavat tosiasiat:
Jeesus sanoi: "Joka on nähnyt minut, on nähnyt Isän . . . Minä olen Isässä, ja Isä on minussa" (Jh 14:9 s.). 
Jos Kristus olisi luotu olento, se, joka näkisi hänet, näkisi luodun olennon eikä Jumalaa. Se, että Kristus, Poika, on Isässä, ja Isä on Hänessä, osoittaa, kuinka Jumalan "persoonat" ovat likeisesti ja erottamattomasti yhtä. Jeesus sanoi, että kaikkien on 
kunnioitettava Poikaa, niinkuin he kunnioittavat Isää (Jh 5:23). 
Jos Poika ei olisi tosi Jumala, Häntä ei pitäisi kunnioittaa niinkuin Isää Jumalaa. Jehovan todistajat tekevät voitavansa, että Poikaa ei kunnioitettaisi niinkuin Isää. Lisäksi seuraavat UT:n kohdat puhuvat Pojan, Kristuksen todellisesta Jumaluudesta:
"Kristus ... on totinen Jumala ja iankaikkinen elämä" (l Jh 5:20). Kristuksessa "asuu Jumaluuden [ei korkean luodun olennon] koko täyteys ruumiillisesti" (Kl 2:9).
"Kristus ... on yli kaiken, Jumala, ylistetty iankaikkisesti" (Rm 9:5).
Se, että Jeesus "lihansa päivinä" rukoili Jumalaa, kuului siihen, että Hän oli tosi ihminen. Tähän kuului sekin, että Hän väsyi, Hänen oli nälkä jne. Hänen tosi ihmisyyteensä ilmeisesti kuului myös se, että Mt. 24:36 mukaan Hänen toisen tulemisensa "päivästä ja hetkestä ei tie dä kukaan, eivät taivaan enkelit, eikä myöskään Poika, vaan Isä yksin." Hänen tämä sanansa tuskin on voimassa Hänen ollessaan Jumalan oikealla puolella kirkastettuna Herrana, jolla on kaikki valta taivaassa ja maan päällä. Nyt Hän varmaankin "tietää ne ajat ja hetket, jotka Isä oman valtansa voimalla on asettanut" (Apt. 1:7), koskapa 
Hänessä "kaikki viisauden ja tiedon aarteet ovat kätkettyinä" (Kl 2:3).
Mitä on sanottava Jt:n opista, että Pyhä Henki ei ole Jumaluuden kolmas persoona, vaan Jumalan persoonaton toimiva voima?
Persoonalle on ominaista se, että hän muistaa, puhuu, todistaa, voi opettaa, neuvoa, lohduttaa, murehtia jne. Jos joku tekee tällaista, hän on persoona. Jos jokin ei ole persoona, se ei voi tehdä tällaista. Sekä suomen että monissa muissa kielissä (mm. kreikan) persoonasta käytetään pronominia hän, ei-persoonasta pronominia se. Jeesus sanoi Pyhästä Hengestä:
"Kun Puolustaja (Parakletos) tulee, totuuden Henki, niin Hän (ekeinos) on todistava minusta" (Jh 15:26).
Sekä Parakletos-sanasta että ekeinos-pronomi-nista on olemassa myös neutrimuodot (parakleton, ekeino), joita käytettäisiin, jos Henki olisi persoonaton voima. Maskuliinimuotojen käyt to osoittaa, että Hän on persoona. Tämä näkyy myös siitä, että Hän todistaa, mikä on persoonan työtä. Jeesus sanoi edelleen:
"Ellen minä mene pois, ei Puolustaja (Parakletos) tule teidän tykönne ... Ja kun Hän tulee, niin Hän näyttää maailmalle todeksi synnin ja vanhurskauden ja tuomion ... Kun Hän tulee, totuuden Henki, Hän johdattaa teidät kaikkeen totuuteen. Sillä se, mitä Hän puhuu, ei ole Hänestä itsestään, vaan minkä Hän kuulee, sen Hän puhuu, ja tulevaiset Hän teille julistaa. Hän on minut kirkastava, sillä Hän ottaa minun omastani ja julistaa teille" (Jh 16:7-14).
Helluntaina Jeesuksen opetuslapset Jerusalemissa "tulivat kaikki Pyhällä Hengellä täytetyiksi ja alkoivat puhua muilla kielillä, sen mukaan, mitä Henki heille puhuttavaksi antoi" (Apt. 2:4).
Myöhemmin Syyrian Antiokiassa "Pyhä Henki sanoi: 
'Erottakaa minulle Barnabas ja Saulus siihen työhön, johon minä olen heidät kutsunut'" (Apt 13:2).
Paavali varoitti Ef 4:30: 
"Älkääkä saattako murheelliseksi Jumalan Pyhää Henkeä."
Paavalin ollessa myöhemmin (v. 57) matkalla Jerusalemiin, profeetta Agabus lausui: 
"Näin sanoo Pyhä Henki" (Apt 21:10 s.).
Apostoli kirjoittaa:
 Rm 8:26 "Henki itse rukoilee meidän puolestamme."
Tämä kaikki osoittaa selvästi, että Pyhä Henki on persoona, sillä Hänen työnsä ovat persoonan töitä. Olemme edellä lainanneet Jt:n kysymyksen: "Täyttyivätkö he persoonalla?" - kun he täyttyivät Pyhällä Hengellä. Paavali kirjoittaa: 
"... että tulisitte täyteen Jumalan täyteyttä" (Ef 3:19). 
"Hänessä [Kristuksessa] asuu Jumaluuden koko täyteys ruumiillisesti" (Kl 2:9). 
Eikö Jumalakaan ole persoona, koska Hänen täyteytensä on Kristuksessapa koska apostoli toivoi kristittyjen tulevan täyteen Jumalan täyteyttä? Kaste tapahtuu Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen (Mt 28:19). Apostolinen siunaus 2 Kr 13:13 kuuluu: 
"Herran Jeesuksen Kristuksen armo ja Jumalan rakkaus ja Pyhän Hengen osallisuus olkoon kaikkien teidän kanssanne."
Rm 8:9 puhuu Pyhästä Hengestä Jumalan ja Kristuksen Henkenä:
"Te ette ole lihan vallassa, vaan Hengen, jos kerran Jumalan Henki asuu teissä. Mutta jolla ei ole Kristuksen Henkeä, se ei ole Hänen omansa."
Kuitenkin: 
"Herra, meidän Jumalamme, Herra on yksi" (5 Ms 6:4). 
"Sinä uskot, että Jumala on yksi. Siinä teet oikein" (Jk 2:19). 
Mutta tämä yksi Jumala on ilmoittanut itsensä Isänä Jumalana, Poikana Jumalana, ja Pyhänä Henkenä, Jumalan ja Kristuksen persoonallisena Henkenä.
Tämä on Raamatun totuus, jota sana Kolminaisuus ja Kolmiyhteys tarkoittaa. Käytettiinpä näitä sanoja tai ei, yksi Jumala on Isä, Poika ja Pyhä Henki. Tämän kieltäminen on Raamatun Jumalan kieltämistä.
Jt:n järkeily, että yksi ei voi olla kolme, eikä kolme voi olla yksi, pyrkii osoittamaan kolminaisuusopin mielettömyyden. He ovat selittäneet:
"vilpittömät ihmiset . . . huomaavat olevan hiukan vaikeaa rakastaa ja palvoa sekavaa, oudonnäköistä, kolmipäistä Jumalaa" (OJT, 103). "Koska emme voi tieteellisesti laskea, että l Jumala (Isä + l Jumala (Poika) + l Jumala (Pyhä Henki) = l Jumala, niin meidän täytyy laskea, että 1/3 Jumalaa (Isä) + l/3 Jumalaa (Poika) + 1/3 Jumalaa (Pyhä Henki) = 3/3 Jumalaa eli l Jumala" (Sana, 7).
On väärin odottaa, että pienen ihmisen vähäinen järki/äly voisi käsittää, millä tavalla Isä, Poika ja Pyhä Henki ovat yksi Jumala. Kristityt uskovat tämän, koska Jumala itse Sanassaan niin ilmoittaa, eivätkä he tunne sen olevan järjenvastaista. Se on tosin luonnollisen järjen yli menevää.
Se, että Raamattu - ennen muuta Kristus -rinnastaa aineellisen maailman ja Jumalan hen gellisen maailman asioita, valaisten viimeksimainitun totuuksia edellisen tosiasioilla, me voimme tehdä niin tässäkin. Luonnon maailmassakin on sellaista, mikä on välttämättä ja olemuksensa puolesta samalla kertaa yksi ja kolme. Tila/avaruus/paikka on pituus, leveys ja korkeus, ja vain näiden kolmen ollessa yksi tila/avaruus/paikka on olemassa. Kolmiossa on kolme kulmaa, mutta se on yksi kolmio, eikä muuten saata olla. Olisi varsin mieletöntä Jt:n tavoin laskea, että 1/3 tilaa/avaruutta (pituus) + 1/3 tilaa/avaruutta (leveys) + 1/3 tilaa/avaruutta (korkeus) = 3/3 tilaa/avaruutta eli l tila/avaruus/paikka.
Luonnon maailmassa tilan/avaruuden/paikallisuuden kanssa erottamattomassa yhteydessä on aika/ajallisuus, joka on neljäs ulottuvuus. Miten nämä neljä ilmenevät näkymättömässä maailmassa, paikallisuuden ja ajan "tuolla puolen", emme tiedä.
Se, että Jt kieltävät kolminaisuusopin, johtuu siitä, että he vastoin Raamatun selviä sanoja kieltävät Kristuksen Jumaluuden ja Pyhän Hengen persoonallisuuden.
Kristillinen usko on luonteeltaan läpeensä kol-minaisuusopillista, trinitaarista (Iät. Trinitas = Kolminaisuus). Kristitty uskova ei voi uskoa Jumalaan muuten kuin Isänä, Poikana ja Pyhänä Henkenä. Kun Jt kieltävät tämän, he sulkevat itsensä raamatullisen kristinuskon ulkopuolelle.
Kristuksen syntymä, kuolema ja ylösnousemus
Jt selittävät, että Jeesus Kristus:
"on Jumalan 'esikois'-Poika. Se merkitsee, että hänet luotiin ennen Jumalan perheen muita poikia. Hän on ... ainoa, jonka Jehova Jumala on suoranaisesti luonut; kaikki muu on saanut syntynsä hänen kauttaan hänen toimiessaan Jumalan Päävälikappalee-na . . . Jehova siirsi pyhän henkensä eli toimivan voimansa välityksellä Jeesuksen elämän taivaasta Maria-nimisen juutalaisen neitsyen kohtuun . . . ilman ihmisisää Jumalan itsensä ollessa suoranaisesti vastuussa lapsen elämästä . . . Jordanilla Jumala voiteli Jeesuksen pyhällä hengellään ennustetuksi suureksi ylimmäiseksi papiksi, Jumalan valtakunnan kuninkaaksi, ja saarnaamaan täällä maan päällä . . . Jeesus syntyi ihmiseksi . . . ilman ihmisisän apua . . . Jumala yksin oli ihmiseksi tulleen Jeesuksen Isä, niinkuin hän oli ollut Aadaminkin Isä ... [Siis luojana, ei siten kuin Raamattu sanoo].
Jeesuksen viholliset surmasivat hänet kidutuspaalussa . . . Hän antoi halukkaasti elämänsä uhriksi meidän edestämme . . . Jehova Jumala ei jättänyt Poikaansa kuolleena hautaan, vaan herätti hänet eloon kolmantena päivänä . . . hänet 'tehtiin eläväksi hengessä', (1. Piet. 3:18) ... me voimme vapaasti etsiä anteeksiantoa Jumalalta [Jee suksen suorittamien] lunnaitten perusteella, luottaen siihen, että hän kuulee meitä, (1. Joh. 2:1, 2). Lunnaat ovat lisäksi avanneet tien säilyä nykyisen pahan asiainjärjestelmän läpi. Ne tekevät mahdolliseksi kuolleitten ylösnousemuksen" (TIE, 47—53).
Jeesuksen kuolemasta ja ylösnousemuksesta
Jt opettavat:
"Jeesus ei mennyt kuolinpäivänään taivaaseen tai johonkin välitilaan. Hän oli kuolleena Haadeksessa, haudassa, kolme päivää (tai osia niistä)" (EOT, 27). Kristus "herätettiin eloon henkenä . . . Jeesuksen uhri on täydellinen, ja sen perusteella voitiin muita ihmisiä julistaa vahurskaik-si . . . Jumalan Pojan kautta varattu lunastus tekee tyhjäksi Aadamin synnin" (EOT, 72-75).
Jt:n opin mukaan Jeesuksen ylösnousemus ei ollut Hänen ruumiinsa ylösnousemus taivaalliseksi/hengelliseksi     ruumiksi     muuttuneena (1. Kor. 15:44), vaan uuden ruumiin luominen: 
"Jumala luo jokaisen yksilön tarkoin uudelleen, koko hänen elämänmallinsa, persoonallisuutensa ja muistinsa juuri sellaisiksi kuin ne olivat. Ylösnoussut tuntee olevansa sama henkilö. Myös hänen aikaisemmat toverinsa tuntevat hänet . . . Ylösnousseelle se jakso, jonka hän oli kuolleena, on vain silmänräpäys, koska kuolema on olemattomuutta" (EOT, 173 s.).
Jt:n opin mukaan myös Jeesus oli ristinkuolemansa ja ylösnousemuksensa välisenä aikana haudassa vailla tajuista olemassaoloa. Jumala "herätti" hänet "henkiluomukseksi", jolle oli luotu uusi henkiruumis. Hänen haudattu ruumiinsa ei noussut ylös, vaan se Jeesus Kristus, joka ilmestyi opetuslapsilleen, oli Jumalan uudelleen luoma Kristus.
Raamattu ei opeta tällaista, 1. Piet. 3:18 ss:n mukaan Jeesus oli "kuoletettu lihassa" (thanatotheis sarki), mutta eläväksi tehty hengessä/hengen puolesta (dzoopoietheis pneumati) eli Jumaluutensa ja siihen yhdistetyn inhimillisen sielunsa/henkensä puolesta. Siinä Hän meni ja saarnasi (tuonelan) vankeudessa oleville hengille, niille, jotka olivat olleet epäuskoisia ja tottelemattomia (apeitshesasin) Nooan aikana. Nämä henget olivat siis tajuisessa tilassa, eivät "olemattomina" haudoissaan. Jeesus meni sinä aikana myös oman verensä kautta taivaalliseen kaikkeinpyhimpään ja sai aikaan iankaikkisen lunastuksen (Hb 9:12, 24, 26).
Jt selittävät sanojen "tehtiin eläväksi hengessä/hengen puolesta" (1. Piet. 3:19) tarkoittavan Hänen ylösnousemustaan. Tekstiyhteys osoittaa kuitenkin selvästi, että tässä oli kysymys ajasta Hänen kuolemansa ja ylösnousemuksensa välillä.
Kun Jt pitävät Kristusta luotuna olentona, he saattavat opettaa hänen kuolleen tulemalla olemattomaksi, elämää ja tajuisuutta täysin vailla 
olleeksi ja sitten tulleen herätetyksi "henkiluomukseksi" uudelleen luotuna, muttei ruumiin puolesta ylösnousseena.
Kun Kristus oli Jumalan Poika, Jumaluuden toinen persoona, jolla oli "elämä itsessään" (Jh 5:26), oli mahdotonta, että Hän olisi voinut "kuolla" sillä tavalla kuin Jt opettavat. Eivätkä ihmisetkään sillä tavalla "kuole", kuten olemme osoittaneet Raamatun opettavan. Vain Jeesuksen aineellinen ruumis oli vailla elämää ja tajuntaa Hänen ristinkuolemansa ja ylösnousemuksensa välisenä aikana. Hänen Jumaluutensa yhdessä Hänen inhimillisen henkensä/sielunsa kanssa oli silloin poissa rumiista ja toimi sillä tavalla kuin 1. Piet. 3:18 ss. ja 1. Kor. 9:12, 24, 26:sta näkyy.
Evankeliumien kertomukset Jeesuksen ylösnousemuksesta osoittavat, että Hänen hautaan pantu ruumiinsa oli noussut ylös taivaalliseksi/ hengelliseksi ruumiiksi muuttuneena. Jeesus tahtoi tehdä opetuslapsilleen täysin selväksi, että Hänen ruumiinsa oli todella näin noussut ylös (Lk 24:36-43; Jh 20:19 s. Apt 1:3). 1. Kor. 15:35-45 valaisee asiaa vertaamalla ruumiin ylösnousemusta maahan kylvetyn siemenen nousuun kasvina, joka ei ole uusi luomus, vaan siemenestä kasvanut. Samoin ylösnousemusruumis ei ole uusi luomus, vaan maahan pantu ruumis ylösnousseena ja muuttuneena (kuten siemenestä noussut kasvi on erilainen kuin siemen).
Enempää ihmisten kuin Jeesuksenkaan henki ei tarvitse ylösnousemusta, koska se on koko ajan (ruumiin ollessa kuolleena haudassa tms.) elossa ja tajuisena. Vain ruumis nousee ylös. Raamattu ei lainkaan tunne Jt:n kuvittelemaa Jeesuksen (ja Häneen uskovien ihmisten) "ylösnousemusta" koko olemuksen uudelleen luomisen merkityksessä. Heidän mukaansa Kristus on kahdesti olemattomasta luotu. Raamatun mukaan Häntä ei ole koskaan luotu/tehty, vaan Hän on "syntynyt" ja kirkastetussa ruumiissa kuolleista (ruumiin, ei Jumaluuden ja ihmishengen puolesta) herätetty.
Jt:n opettama kahdesti tyhjästä luotu Poika/Kristus on toista kuin se Jumalan Poika/Kristus, josta Raamattu puhuu. Heidän saarnaamaansa "Kristukseen" sopivat Paavalin sanat 2 Kr 11:4 ja Gl 1:6-9:
"Jos joku tulee ja saarnaa jotakin toista Jeesusta kuin sitä, jota me olemme saarnanneet, tai jos te saatte toisen hengen . . ., tai toisenlaisen evankeliumin . . ., niin sen te [Jehovan todistajat] hyvin kärsitte" - kuvitellen sillä pelastuvanne.
Paavali kirjoittaa 1. Kor. 15:14-17:
”Jos Kristus ei ole [ruumiillisesti] noussut kuolleista, turha on meidän saarnamme, turha myös teidän uskonne ... Jos Kristus ei ole herätetty, niin teidän uskonne on turha, ja te olette vielä synneissänne. Ja silloinhan Kristuksessa [kuoloon] nukkuneetkin olisivat kadotetut."
Jehovan todistajain opin seuraajien on syytä vakavasti ajatella tätä.
"Ne 144.000" ja ylösnousemus Kristuksen tullessa
"Vartiotornin järjestölle eli "Jumalan organisaatiolle" on perustavan tärkeä sen oppi 144.000 käsittävästä "pienestä laumasta". Siihen kuuluvat muodostavat heidän oppinsa mukaan uudestisyntyneiden taivaan kirkkauteen pääsevien koko joukon, jonka luku tuli täyteen v. 1931. Jt selittävät:
"Jeesus . . . [sanoi]: 'älä pelkää, sinä piskuinen [pieni,Um] lauma; sillä teidän Isänne on nähnyt hyväksi antaa teille valtakunnan'. (Luuk. 12:32) Jumala antaisi siis tälle 'pienelle laumalle' tilaisuuden kuulua koko ihmiskuntaa ohjaavaan taivaalliseen hallitukseen.
Hm. 20:6:sta luemme taivaalliseen elämään herätettävistä: 'He tulevat olemaan Jumalan ja Kristuksen pappeja ja hallitsevat [kuninkaina, Um] hänen kanssaan ne tuhannen vuotta.' Jeesus Kristus on pääkuningas ja ylimmäinen pappi, ja nämä maan päältä ostetut uskolliset palvelevat hänen kanssaan. -Ilm. 5:9, 10.
. . . Nuo 144.000 ovat siten ihmisiä, jotka kuolevat maan päällä ja jotka herätetään taivaalliseen elämään henkiluomuksiksi, kuten Jeesuskin. (Room. 6:5) Kun heitä verra taan miljardeihin maan päällä eläviin, he ovat todella 'pieni lauma'.
Taivaaseen menevään 'pieneen laumaan' kuuluvat eivät kuitenkaan ole ainoita, jotka saavat pelastuksen. Heillä on onnellisia maallisia alamaisia . . . Jeesus kutsui näitä 'muiksi lampaikseen', joista 'suuri joukko' jo nyt palvelee Jumalaa uskollisesti. - Joh. 10:16, Ilm. 7:9, 15.
. . . 'Pienen lauman' jäsenet tietävät, että Jumala on kutsunut heidät taivaalliseen elämään. Miten? . . . 'Henki itse todistaa meidän henkemme kanssa, että me olemme Jumalan lapsia, . . . Kristuksen kanssaperillisiä . . .' (Room. 8:16, 17) ...
Tiesitkö . . ., että vain 144.000, jotka on valittu ihmiskunnasta kuluneiden yli 1900 vuoden aikana, saisi taivaallisen elämän? Ja tiesitkö . . ., että Raamattu antaa kaikille muille, joista tulisi Jumalan uskollisia palvelijoita, toivon ikuisesta elämästä vanhurskaissa olosuhteissa täällä maan päällä? - Ps. 37:10, 11, 29.
. . . Jumalan henkeytetty sana sanoo ihmissielun kuolevan ja lakkaavan olemasta. Niiden, jotka kuolevat, täytyy sen tähden luottaa siihen, että Jumala herättää heidät kuolleista haluamaansa paikkaan . . . Taivaallisen elämän saavat . . . [toimivat] kuningas-tovereina ja alipappeina Kristuksen kanssa ... [kuuluen] hänen 'morsiameensa'.
(Ilm.) . . . Jumala rakastaa myös maallisia 'muita lampaitaan'. Hän lupaa tehdä tästä maasta paratiisin, missä ei ole enää tuskaa eikä murhetta . . .
Joka vuosi Kristuksen kuoleman vuosipäivänä harvat maan päällä vielä olevat 'pienen lauman' jäsenet . . . osallistuvat happamattomaan leipään ja punaviiniin, jotka ver-tauskuvaavat sitä lihaa ja verta, jotka Jeesus antoi ihmiskunnan puolesta ... ne, jotka eivät ole taivasten valtakunnan perillisiä, eivät osallistu vertauskuviin (Luuk. 22:10, 20, 29) Maallista elämää odottavat ovat siitä huolimatta joka vuosi suurin joukoin huomioitsijoina   mukana   Herran   ehtoollisella ... Kristus lupasi yhdelletoista uskolliselle 'pienen lauman' jäsenelle, että hän tulisi takaisin ...:'... tulen minä takaisin ja otan teidät tyköni, että tekin olisitte siellä, missä minä olen.' - Joh. 14:2, 3. ... Jeesus osoitti kuitenkin itse selvästi, ettei hän palaisi näkyvänä . . . Ihmiskunta yleensä ei olisi enää häntä näkevä . . . Mutta 'pieni lauma' tulisi näkemään hänet, koska hän oli ottava sen sinne luokseen . . . hän . . . herättää 'pienen lauman' kuolleista sen taivaalliseen palkintoon" (TIE; 76-82).
Raamatun todelliset opetukset (144 000)
Raamattu puhuu 144.000:n pelastetun joukosta Ilm 7:3-8 ja 14:1-5. Nämä sinetillä otsiin merkityt 144.000 Jumalan palvelijaa ovat "kaikista Israelin lasten sukukunnista", kustakin 12.000. Heihin ei siis kuulu ketään muihin kansoihin kuuluvia. Selitys, että Israelin lasten 12 sukukuntaa tarkoittaisivat vertauskuvallisesti ihmiskunnan kansoja, on mielivaltainen ja vailla raamatullista perustusta. Se suuri joukko pelastettuja, jotka Johannes näki tämän jälkeen, ovat kaikista kansoista, sukukunnista ja kielistä (7:9—17). He ovat seisomassa valtaistuimen edessä ja Karitsan edessä puettuina pitkiin valkoisiin vaatteisiin palmut käsissään. He ovat valkaisseet vaatteensa Karitsan veressä. "Sen tähden he ovat Jumalan valtaistuimen edessä ja palvelevat häntä yöt ja päivät hänen temppelissään, ja hän, joka valtaistuimella istuu, on levittävä telttamajansa heidän ylitsensä."
Jumalan ja Karitsan valtaistuin on taivaassa. Tämä suuri joukko on taivaan kirkkauden perivien joukko, eikä maan päällä elävien.
Raamattu ei missään samaista Jeesuksen mainitsemaa "pientä laumaa" ja Ilm. 7. ja 14. luvuissa mainittua Israelin sukukunnista olevaa 144.000:n joukkoa. Ilm. 14:1—5 kuvaa 144.000:n joukkoa Siionin vuorella veisaamassa uutta virttä. He ovat niitä, 
"jotka eivät ole saastuttaneet itseään naisten kanssa, sillä he ovat niinkuin neitsyet. . . . Nämä ovat ostetut ihmisistä esikoiseksi Jumalalle ja Karitsalle, eikä heidän suussaan ole valhetta havaittu." 
Heidän puhdas "neitsyytensä" kuvaa heidän kokosydämistä antautumistaan Kristukselle ja uskollisuuttaan Hänelle. Se, että he ovat "esikoisia," osoittaa, että he eivät ole taivasperillisten koko joukko. Heidän lisäkseen sellaisia on Ilm. 7. luvussa kuvattu: 
"suuri joukko, jota ei kukaan voi lukea."
Raamattu ei missään sano, että vain nämä 144.000 israelilaista esikoispelastettua kuuluisivat uudestisyntyneisiin ja taivaalliseen elämään herätettäviin, ja että vain siihen kuuluvia olisi tuhatvuotisen valtakunnan aikana Kristuksen kanssa pappeina ja muina johtomiehinä. Jeesuksen sanojen mukaan (Mt. 19:28) apostolit "tuomitsevat" eli hallitsevat silloin Israelin sukukuntia. Lk. 19:16 ss. Jeesus sanoo, että leiviskänsä kartuttamisessa toimeliaiksi, kykeneviksi ja uskollisiksi havaitut saavat sen mukaan (tuhatvuotisessa valtakunnassa) hallituspaikkoja. Ilm 20:4-6 puhuu marttyyreista ja muista koetuksissa uskollisina pysyneistä, jotka nousevat kuolleista ja hallitsevat Kristuksen kanssa 1000 vuotta. Näissä kohdissa ei ole viittaustakaan Ilm. 7. ja 14. luvuissa mainittuihin 144.000:een Israelin sukukunnista oleviin.
Lainaamamme Jt:n selitys, että Kristuksen tullessa vain 144.000 käsittävä "pieni lauma" näkee Hänet, on vastoin sitä, mitä Raamattu selvästi opettaa. Jeesus sanoo Mt 24:30:
"Silloin Ihmisen Pojan merkki näkyy taivaalla, ja silloin kaikki maan sukukunnat parkuvat; ja he näkevät Ihmisen Pojan tulevan taivaan pilvien päällä suurella voimalla ja kirkkaudella. Ja hän lähettää enkelinsä . . ., ja he kokoavat hänen valittunsa neljältä ilmalta" (- nim. kaikki Hänen omansa, uskovansa.)
Myös Ilm. 1:7 sanoo: 
"Hän tulee pilvissä, ja kaikki silmät saavat nähdä hänet, niidenkin, jotka hänet lävistivät, ja kaikki maan sukukunnat vaikeroitsevat hänen tullessaan."
Vartiotornin Ohion Columbuksessa pitämä yleiskokous, jossa otettiin käyttöön "Jehovan todistajat"-nimi, antoi ilmoituksen, että silloin oli mainittu 144.000 tullut täyteen, ja että uudestisyntyminen taivasperilliseksi ei sen jälkeen ollut enää mahdollista. Tämä kuului sen johtajien "oman sydämen voimasta" esittämiin vääriin profetioihin (vrt. Hs. 13:2-8).
Jeesuksen sanat "muista lampaista, jotka eivät ole tästä lammastarhasta" (Jh 10:16), eivät "tällä lammastarhalla" suinkaan tarkoita 144.000 taivasperillistä. Tämä lammastarha" tarkoitti Israelia, josta Jeesuksen ensimmäiset opetuslapset olivat. "Muut lampaat", jotka eivät olleet Israelin "lammastarhasta", ovat muihin kansoihin kuuluvia Jeesuksen uskovia seuraajia. Molempiinkin ryhmiin kuuluvat muodostavat Jeesuksen sanojen mukaan "yhden lauman", jolla on yksi Paimen, Kristus.
Vartiotorni opettaa, että kaikilla vedenpaisumuksen jälkeen eläneillä miljardeilla ihmisillä on ylösnousemusmahdollisuus, mutta nyt, Vartiotornin aikana, se on vain sen "pelastusark kiin" käyneillä ja siellä pysyvillä Jehovan todistajilla. Muilla on edessään iankaikkinen tuho Harmagedonin sodassa. Tällä opilla ei ole mitään raamatullista perustusta.
Pyhän ehtoollisen rajoittaminen aniharvojen jäljellä olevien (kuviteltujen) 144.000:een kuuluvien nautittavaksi on sekin Vartiotornin johtajien "keksintö". Raamatun mukaan ehtoollinen on kaikkia uskovia varten. Eikä se ole pelkkä "vertauskuva", vaan siinä annetaan ja saadaan Kristuksen ruumis ja veri hengellisesti eli uskossa nautittaviksi. Sen lahja on syntien anteeksiantamus. Eikä ehtoollisenvietto ole Raamatun mukaan "Kristuksen kuoleman vuosipäivään" rajoitettu.
Ilm. 14:5 sanoo, että 144.000:n valitun uskollisen ryhmään kuuluvien suussa ei ole valhetta havaittu. Vartiotornin monet johtomiehet, jotka ovat kuvitelleet kuuluvansa tähän joukkoon, ovat esittäneet monia epäraamatullisia valheoppeja. Tämäkin todistaa, että ainakaan kukaan heistä ei siihen ryhmään kuulu. - Vartiotornin Brooklynin päämajassa olevat johtomiehet sanovat olevansa "uskollisia ja ymmärtäväisiä palvelijoita" (esim. TIE, 121), jotka (nim. l44.000:n ryhmään kuuluvat) Kristus asettaa "uuden maailman yhteiskunnassa" papeikseen ja hallitsijakumppaneikseen. Todellisuudessa he ovat "pahoja palvelijoita", jotka ovat vääristelleet Kristuksen evankeliumia ja väärennelleet Raamatun opetuksia. Mt 25:30 olevien Jeesuksen sanojen mukaan sellaiset pahat/kelvottomat palvelijat heitetään ulos pimeyteen, jossa on oleva itku ja hammasten kiristys. Jt:n väite, ettei sellaista paikkaa ole olemassakaan, ei tee sitä olemattomaksi.

LOPUN AJAT
Käyttämämme Vartiotornin oppikirja selittää, että lopun aikana Kristus '"alkaisi hallita kuninkaana' maan suhteen," ja silloin "kansat vihastuisivat." Silloin:
"Kristus Jeesus karkoittaisi . . . Saatanan taivaasta, hallituskeskuksesta, ja syöksisi hänet alas maan läheisyyteen, mikä ennakoisi hänen tekemistään täysin toimintakyvyttömäksi . . . Jeesus kuvaili [Mt 24] ... Mitä maan päällä tapahtuisi, kun hän alkaisi hallita taivaassa . . .
Minkä sitten Jeesus . . . osoitti merkitsevän toista läsnäoloaan ja 'asiainjärjestelmän loppua'? Hän sanoi: 'Kansa nousee kansaa vastaan ja valtakunta valtakuntaa vastaan, ja nälänhätää ja maanjäristyksiä tulee monin paikoin'. (Matt. 24:7) . . . Vuonna 1914 alkanut sota sopii hänen kuvaukseensa . . . kaikki . . . tosiasiat . . . osoittavat vuoden 1914 'viimeisten päivien' aluksi ja vuodeksi, jolloin Jumalan taivaallinen valtakunta alkoi aktiivisesti hallita . . . Jeesuksen ennustamat 'synnytystuskat' ovat totisesti lisäänty neet sitä mukaa kuin 'viimeiset päivät' lähestyvät loppukohtaansa . . . Todisteet osoittavat kiistattomasti vuoden 1914 siksi vuodeksi, jona Jumalan valtakunta alkoi toimia, ja se aiheutti kiihtyvän tapahtumasarjan täällä maan päällä. Samana vuonna 'nykyinen paha asiain järjestelmä' tuli 'viimeisiin päiviinsä' . . . vuonna 1914 . . . Jeesus Kristus asetettiin kuninkaaksi taivaissa . . . Kiinnitetty ään huomion moniin seikkoihin, jotka ilmaisevat vuoden 1914 jälkeisen aikakauden 'lopun ajaksi', Jeesus sanoi: Tämä sukupolvi ei katoa, ennenkuin kaikki nämä tapahtuvat'. (Matt. 24:34) . . . Tämä kaikki' tarkoittaa niitä tapahtumia, jotka ovat sattuneet vuodesta 1914 lähtien tai joiden on vielä tapahduttava ennen tämän jumalattoman järjestelmän loppua . . . 'Ei Herra viivytä lupauksensa täyttämistä, . . . vaan että kaikki tulevat parannukseen.' - 2 Piet. 3:9 . . . Jehova Jumala on tässä tarkoituksessa varannut aikaa erottelutyölle näinä 'viimeisinä päivinä' . . . Kun tuomio pannaan toimeen näiden 'viimeisten päivien' lopussa, niin hävitetyt . . . menevät 'iankaikkiseen poiseristykseen'. He eivät voi enää ylösnousemuksen kautta palata elämään. (2 Tess. 1:7—9) Jumala on siis näinä 'viimeisinä päivinä' armollisesti antanut ihmisille kaikkialla tilaisuuden valita hänen valtakuntansa ja elää. Miten Jumala aikaansaa tämän? Miten erot-telutyö suoritetaan? Jumalan kuuliaiset pal velijat julistavat enkelien ohjauksessa kautta maan Jumalan valtakunnan sanomaa, niin että vilpitönsydämiset ihmiset voivat kuulla ja toimia sen mukaan . . . Mikäli haluat elämää Jumalan valtakunnan alaisuudessa, niin on hyvin tärkeätä, että osoitat sen nyt suhtautumalla myönteisesti Valtakunnan sanomaan ja kehottamalla muitakin tekemään samoin . . .
Jumalan valtakunta . . . lähitulevaisuudessa Harmagedonin sodassa ... on musertava kaikki muut valtakunnat . . . Siihen aikaan kun Saatana heitettiin taivaasta Valtakunnan vuonna 1914 tapahtuneen perustamisen jälkeen, hän tiesi, että hänellä olisi vain 'vähän aikaa'. (Ilm. 12:12) Nyt tuo aika on vielä lyhyempi. Pian Ilmestyskirjassa (20:1-3) kerrottu profeetallinen näky täyttyy: 'Minä näin . . . enkelin ... Ja hän otti kiinni lohikäärmeen,. . . joka on perkele ... ja heitti hänet syvyyteen ja sulki ja lukitsi sen . . .
Tämän asiainjärjestelmän loppu ei merkitse loppua tälle kiertotähdelle, maalle ... Ei myöskään kaikki ihmiselämä lakkaa. Vain 'jumalattomat ihmiset' hävitetään. (2 Piet. 3:7). Epäuskoisten ihmisten maailmaa ei enää ole" (TIE, 83-102). "Ketkä tulevat säilymään elossa tuossa tuhossa? . . . Johannes sanoo puhuttuaan 144.000:sta Valtakunnan perillisestä: Tämän jälkeen minä näin, ja katso suuri joukko, . . . ja he ovat pesseet pitkät viittansa ja valkaisseet ne Karitsan veressä.' - Ilm. . . . 7:9, 14 ... Nämä ihmiset muodostavat ytimen, 'uuden maan' 'perustuksen' ... he alkavat välittömästi työskennellä Kristuksen ja hänen 144.000 kuningas- ja pappistove-rinsa 'uusien taivaitten' alaisuudessa tehdäkseen maan alamaiseksi. He jatkavat tosi palvontaa maan päällä Jumalan edustajina ja tutustuttavat ylösnousseet kuolleet tosi palvontaan . . .
Koska 'suuri joukko' tulee säilymään 'suuressa ahdistuksessa', niin on ilmeistä, että sen jäsenet kootaan niistä ihmisistä, jotka elävät vähän ennen nykyisen asiainjärjestelmän loppua . . . 'Suuren joukon' kokoaminen ei... vie vuosisatoja . . . Tämä valitseminen ja kokoaminen on nyt meneillään, ja se saadaan ilmeisesti loppuun suoritetuksi yhden sukupolven eliniän aikana" (EOT, 140 ss.).
"Jeesuksen kanssa hänen taivaallisessa valtakunnassaan on oleva 144.000 kuningasta j a pappia . . . Koska nämä miehet edustavat Kuningasta erikoisella tavalla, niin Raamattu kutsuu heitä 'ruhtinaiksi' . . . Vaikka pahat onkin hävitetty, niin maan päälle eloon jääneet ovat epätäydellisiä Aadamilta perityn synnin vuoksi. Heidän epätäydellisen lihansa väärät halut sotivat yhä mielen ja sydämen oikeita haluja vastaan ... he tarvitsevat siten . . . Jumalan taivaallisten pappien palveluksia . . . Kun he jatkuvasti edistyvät vanhurskaudessa . . ., he vähitellen nuortuvat ja voimistuvat, kunnes saavuttavat sekä mielen että ruumiin täydellisen terveyden. Heidät vapautetaan täysin Aada-milta perityn synnin ja kuoleman kahleista." Tuhatvuotiskauden päätyttyä "Jehova antaa heille tilaisuuden osoittaa kuuliaisuutensa. Miten? Vapauttamalla Saatanan demoneineen vankilastaan 'syvyydestä'. (Ilm. 20:7) Tässä kokeessa jokaisella Jumalan maalliseen perheeseen kuuluvalla voi yksilönä olla etu antaa henkilökohtainen vastaus haasteeseen, jonka Saatana esitti heidän taivaalliselle Isälleen.
Ne, jotka pysyvät kuuliaisina Jumalalle, tuomitaan arvollisiksi iankaikkiseen elämään . . . Kaikki, jotka kapinallisesti kääntyvät Jumalaa vastaan, tuhotaan 'toisessa kuolemassa'. Sen jälkeen Saatana demoneineen tuhotaan ikuisiksi ajoiksi. (Ilm. 20:7—10, 15). Koskaan enää ei synti ja kapina häiritse maata . . . maasta on tehty paratiisi missä vanhurskaus asuu" (TIE; 105-114).
Mitä Raamattu todella sanoo lopun ajoista?
Lainaamiemme selitysten mukaan 1914 odotettu Kristuksen toinen tuleminen merkitsikin sitä, että Hänet "asetettiin kuninkaaksi taivaissa." Silloin alkanut maailmansota 1914—18 selitettiin "suureksi ahdistukseksi". Myöhemmin, 1970, huomattiin Jeesuksen sanoneen (Mt. 24:29) tulemuksensa tapahtuvan suuren ahdistuksen jälkeen - eikä ennen sitä, kuten oli selitetty. Samalla oivallettiin, että suuri ahdistus olikin vielä edessäpäin, eikä Kristuksen tuleminen/läsnäolo siksi ollut tapahtunut (HA, 113 s.).
V. 1914 tapahtuneen pettymyksen jälkeen Vartiotornin johto - kuten olemme nähneet - ennusti tuhatvuotisen valtakunnan alkamisvuodeksi 1925. Kun se ei silloinkaan tapahtunut, sen tuloajaksi ennustetiin lokakuun alku 1975. Kun silloinkaan ei mitään erityistä tapahtunut, Vartiotornin johto selitti olevansa kyllin nöyrä myöntääkseen erehdyksensä. Opetuksia ja ennustuksia muutettaessa on kerta toisensa jälkeen vedottu sanoihin Snl. 4:18: "Vanhurskaan polku on kuin aamurusko, joka kirkastuu kirkastumistaan sydänpäivään saakka." Vartiotorni on totuuden tuntemisessa edistyvä järjestö, mutta tämä edistyminen tapahtuu Brooklynissa olevan viisaan ja uskollisen palvelijaryh-män välityksellä. Tämä Vartiotornin johto on ehdoton auktoriteetti, jonka opetuksia ei saa epäillä, ja jonka ohjeita on kyselemättä toteltava. Itsenäinen Raamatun tutkistelu ja siihen vetoaminen on kielletty. Sellaiseen ryhtyvä joutuu erotetuksi. Lainaamamme Jt:n selityksen mukaan Saatana enkeleineen heitettiin taivaasta maan läheisyyteen 1914. Raamattu ei sisällä viittaustakaan tällaiseen. Jeesus sanoi Jh 12:31: 
"Nyt käy tuomio tämän maailman ylitse, nyt tämän maailman   ruhtinas   [Saatana]   pitää   heitettämän ulos." 
Se oli tapahtuva pian - eikä vasta lähes 1900 vuoden kuluttua. Hän sanoi myös: "Minä näin Saatanan lankeavan taivaasta niinkuin salaman" (Lk 10:18). Jeesus käytti tässä ns. "profeetallista perfektiä", puhuen tapauksesta menneessä aikamuodossa, vaikka se oli vielä tulevaisuudessa, tosin lähellä. Ilm. 12:7-9 sanoo Saatanan ja hänen pahojen enkeliensä maan päälle heittämisen tapahtuneen sen jälkeen kuin pyhät enkelit olivat Miikaelin johdolla saaneet niistä voiton. Tämä tapahtui ilmeisesti Kristuksen lunastustyön ja taivaaseen astumisen jälkeen - eikä vasta 1914.
Kristuksen armonvaltakunta maan päällä syntyi helluntaina vuonna 30. Hän on siitä asti hallinnut sen näkymättömänä Kuninkaana eli seurakuntaruumiinsa Päänä. Väite, että Kristus olisi alkanut hallita taivaassa vasta 1914, ja että hänen valtakuntansa olisi alkanut vasta silloin toimia, tehden sen Vartiotornin välityksellä ja tarjoten sen "valtakunnanpalvelijain" kautta ihmisille tilaisuuden käydä tämän "Jumalan järjestön" pelastusarkkiin, on sen suuruudenhullujen johtomiesten keksintö. Kyllä uuden liiton Jumalan valtakunta on uskovien palvelijainsa kautta toiminut vuoden 30 hellun-taista asti, ja siitä asti ihmisiä on kutsuttu käymään sen "pelastusarkkiin" - joka ei suinkaan ole Vartiotorni-järjestö.
Väite, että "kaikki . . . tosiasiat . . . osoittavat” vuoden 1914 'viimeisten päivien' aluksi ja vuodeksi, jolloin Jumalan taivaallinen valtakunta alkoi aktiivisesti hallita on "tuomari" J. F. Rutherfordin ja Vartiotornin johtoryhmän harhautuneen mielikuvituksen tuote.
On kyllä totta, että "Jumalan kuuliaiset palvelijat julistavat . . . kautta maan Jumalan valtakunnan sanomaa", ja että Jumala siten "näinä 'viimeisinä päivinä' armollisesti" antaa "ihmisille . . . tilaisuuden valita hänen valtakuntansa ja elää." Mutta tämä tapahtuu kaikkien uskovien ja kuuliaisten Jumalan palvelijain välityksellä. Heihin eivät kuulu Jehovan todistajat, koska heidän julistamansa sanoma on väärennettyä evankeliumia, joka Raamatun mukaan (Gl 1:9) vie kirouksen alle, eikä lainkaan Jumalan valtakuntaan.
Se Vartiotornin selitys, että Ilm 7. luvussa kuvattu suuri valkopukuinen joukko Jumalan ja Karitsan valtaistuimen edessä koostuisi niistä Jehovan todistajista, joilla ei ole enää mahdollisuutta päästä 144.000 uudestisyntyneen taivasperillisen joukkoon, on sekä epäraamatullinen että suorastaan mieletön. Sen joukon muodostavat kaikki todelliset uskovat ihmiskunnan alusta ja erityisesti apostolien ajasta Kristuksen toiseen tulemiseen. Siihen eivät kuulu vuodesta 1914 lähtien Vartiotorni-järjestöön liittyneet.
Vuodella 1914 jolloin 1. maailmansota alkoi, ei lopunaikaa koskevissa profetioissa ole muuta merkitystä, kuin että se oli yksi niistä monista sodista, jotka Jeesuksen sanojen mukaan kuu luvat (yhdessä maanjäristysten, nälänhätien jms. kanssa) "synnytystuskien alkuun" ennen Hänen toista tulemistaan (Mt 24:3-8).
Jt ovat nähtävästi oikeassa selittäessään, että "tämä sukupolvi [, joka] ei katoa, ennenkuin kaikki nämä tapahtuvat" (Mt 24:34; Mk 13:30; Lk 21:32) tarkoittaa viimeistä sukupolvea, joka päättyy Harmagedonin sotaan ja Jeesuksen toiseen tulemiseen. Mutta heidän väitteellään, että tämän sukupolven alku olisi ollut 1914, ei ole mitään todellista perustetta. He ovat itsekin tunnustaneet erehdykseksi ajatuksen, että Kristuksen tulo/läsnäolo olisi tapahtunut ennen maailmansodan ahdistusta, koska Jeesus sanoi tulemisensa tapahtuvan ahdistuksen jälkeen. Paremmin viimeisen sukupolven (ihmisiän, joka yleensä vaihtelee 70—95 vuoden välillä) aluksi sopisi 1917, jolloin kansojen merestä Itä-Euroopassa nousi poliittisena valtana (helakan) punainen peto vai ta. Myös israelilaisten Palestiinaan paluun asiassa tapahtui silloin käänne: Liittolaisten armeija valloitti Palestiinan Turkilta, ja Britannian hallitus lupasi n.s. Balfourin kirjelmässä tukea juutalaisten pyrkimystä saada sinne oma kansallinen kotimaansa. Vartiotorni ei kuitenkaan ole kiinnittänyt huomiota näihin tapauksiin.
Jt:n kuvitelma, että he muodostaisivat sen suuren joukon, joka pääsee Harmagedonin sodan läpi Kristuksen tuhatvuotiseen valtakuntaan, on tuottava heille suuren pettymyksen: Sellaiset Raamatun totuudesta antikristillisiin har hoihin eksyneet kuin he eivät sinne pääse. Sinne pääsevät vain ainakin kaikissa perustotuuksissa Raamatun totuuksille uskolliset kristityt.
Kristus ei suinkaan alkanut "aktiivisesti hallita" v. 1914, kuten Vartiotorni väittää. Raamatun mukaan Hän v. 30 taivaaseenastumisensa jälkeen "istui [Jumalan] Majesteetin oikealle puolelle korkeuksissa", jossa Hänellä on kaikki valta taivaissa ja maan päällä (Mk 16:19; Hb 1:3; Mt 28:18). Siitä alkaen "Hänen pitää hallitseman siihen asti, kunnes Hän on pannut kaikki vihollisensa jalkojensa alle" (1. Kor. 15:25). Taivaaseen astumisestaan asti Kristus on ollut Jumalan oikealla puolella "korkeammalla kaikkea hallitusta ja valtaa ja voimaa ja herrautta ... Ja kaikki Hän [Isä Jumala] on asettanut Hänen [Pojan, Kristuksen] jalkainsa alle" (Ef 1:20 ss.). Väite, että Hän olisi alkanut hallita vasta 1914, tehden sen Rutherfordin johtaman Vartiotorni-järjestön välityksellä, on hänen ja tämän järjestön johtajien suuruudenhullu kuvitelma. Se on ollut selvästi Saatanan "henkäyttämä," sillä se on johtanut ihmisiä kadotukseen vievien epäraamatullisten harhojen pauloihin.
VARTIOTORNIN OPIN ERIKOISUUKSIA
Joulu
Olemme jo aikaisemmin maininneet, että Jt selittävät joulun vieton pakanallista alkuperää olevaksi. Mainitun kirjan (TIE, 149 s.) mukaan joulu:
"oli tuntematon varhaiskristittyjen keskuudessa . . . joulukuun 25. päivä ... ei voinut olla Jeesuksen syntymäpäivä. Raamattu osoittaa, että paimenet olivat siihen aikaan vielä kedolla yöllä ... he eivät olisi voineet olla siellä kylmänä sateisena talviaikana . . . Rooman piispa Liberius määräsi vuonna 354 kansan viettämään joulukuun 25. päivää. Hän valitsi tämän päivän luultavasti siksi, että Rooman asukkaat viettivät jo sitä satur-naliajuhlana viettäessään auringon syntymäpäivää . . . [Kristityille on siksi tärkeää] välttää juhlaa, jota Jumala ei ole milloinkaan valtuuttanut."
Suom. Iso tietosanakirja (Otava, 1933) selittää, että joulukuun 25. 
"päivän valitsemisella on perustuksenaan se ajatus, että päivänseisauksesta alkava valon lisääntyminen . . . kuvaa taivaallisen valon koittoa. Lisäksi . . . tämä aika oli vanhastaan juhla-aika . . . Tällaisia juhlia olivat juutalaisten temppelin vihkimisjuhla [kislev-kuun 25. pnä alkava], kreikkalaisten khronia, roomalaisten saturnalia . . . Kirkko ryhtyi menestyksellä vastustamaan vanhoja pakanallisia tapoja osaksi siten, että vanhat menot saivat uuden sisällön (oljet kuvasivat Vapahtajan syntymäseimeä), osaksi siten, että kirkolliset menot tehtiin loistavammiksi ja niihin liitettiin esityksiä Jeesuksen syntymätapah-tumista ..."
Joulun aikoihin Beetlehemin seudulla vuorokauden keskilämpö on 10—12 asteen seudulla, eikä paimenilla siksi ollut vaikeuksia olla yöllä kedolla. - Jos Jt:n ajatustapaa sovellettaisiin johdonmukaisesti muihinkin asioihin, olisi väärin:

•	että Kristus ottaa syntiä ja Saatanaa palvelleen ihmisen palvelukseensa, asettuen asumaan hänen sydämeensä.
•	että ajoneuvoilla (kärryillä, autolla), joilla on ajettu epäjumalien palveluspaikkoihin, ajetaan kristillisiin kokouksiin.
•	että kristityt käyttävät pakanain tai jumalattomien valmistamia vaatteita ym. tavaroita.

Eikö päinvastoin ole hyvä, että näitä kaikkia valloitetaan pahan valloilta Kristuksen hallintaan ja käyttöön? Vaikka joulukuun 25. päivän tienoota aikaisemmin käytettiinkin pakanallista (tai juutalaista) juhlimista varten, eikö ollut hyvä, että se aika muutettiin kristillisen juhlan ajaksi? Ja eikö Jeesuksen, maailman Vapahtajan, syntymä ollut niin suuri tapahtuma, että siihen oli sovellettava Ps 111:4 sanaa, jonka mukaan Herra on säätänyt suurten tekojensa muiston? Tosin kukaan ei tiedä, syntyikö Jeesus 25. 12. vai jonakin muuna aikana. Mutta onkohan sen tarkka päivämäärä kovinkaan tärkeä? Pääasia on, että Vapahtajan ihmiseksi tuloa kiittäen muistettaan ja juhlitaan. Eiväthän pitkäperjantai, pääsiäinen ja helluntaikaan ole tarkoin niinä päivinä, joiden suurten tapausten muistoksi niitä vietetään.
Risti vai paalu?
Jt selittävät, että Jeesus ripustettiin suoraan paaluun, ja että Häntä ei "ristiinnaulittu" kahdesta hirrestä tehdylle ristille. Heidän mukaansa kreikk. sana stauros merkitsee suoraa paalua eikä ristiä (TIE, 142 ss.).
Kristuksen kuolemanuhrin merkityksen kannalta ei tietenkään ole mitään merkitystä sillä, minkä muotoisella puulla Hän riippui ja kuoli.
Yksimielinen kristillinen perimätieto puhuu kuitenkin Jeesuksen kuolemasta ristillä, jossa oli poikkipuu. Sana stauros on merkinnyt joko suoraa paalua tai ristiä, jossa on poikkipuu, joten tämä sana ei ratkaise asiaa. Ratkaiseva seikka on (kristillisen perimätiedon ohella) sillä tosiasialla, että joko ensimmäisen kristillisen vuosisadan lopulla tai toisen vuosisadan alkupuolella laaditussa vanhassa latinalaisessa UT:n käännöksessä (Vetus latina) stauros on aina käännetty sanalla crux, gen. crucis) ja verbi staurö sanalla crucificö. Ns. latinalainen eli roomalainen/risti tehtiin paalusta ja poikkipuusta. Kun Jeesuksen ristiinnaulitsemisen toimeenpanijoina oli roomalaisia sotilaita (sadanpäällikön komennuksessa), Hänet ilmeisesti ripustettiin ns. latinalaiselle/roomalaiselle ristille.
Pääsiäisen vietto
Jt selittävät: Koska Jeesus ei ole käskenyt viettää Hänen ylösnousemuksensa muistoa, "kristikunnan pääsiäisjuhlalla ei ole mitään tukea Raamatussa. Se on pakanallista alkuperää, eikä se siksi miellytä Jumalaa" (TIE, 148 s.).
Jo VT:ssa Herra sääti ihmeittensä muiston. Israelilaisten piti viettää vuotuisia juhlia niiden muistoksi. Kristilliset pääjuhlat pääsiäinen ja helluntai liittyvät ajan ja merkityksen puolesta Herran säätämiin Israelin juhliin, eivätkä suinkaan ole pakanallista alkuperää. Jeesus ristiinnaulittiin sen päivän iltana, jolloin israelilaisten tuli säännönmukaisesti teurastaa pääsiäislam-paansa ja suorittaa sively sen verellä. Vrt. 1. Kr 5:7: "Onhan meidän pääsiäislampaamme, Kristus, teurastettu."
Verensiirto
Kun Raamattu kieltää veren syömisen (Apt 15:29), Jehovan todistajat soveltavat tämän myös lääkinnällisiin verensiirtoihin. Monien heistä sanotaan kuolleen sen johdosta. Kristillisissä kirkoissa Raamatun sanat otetaan tässä suhteessa sellaisina kuin ne ovat: Ne kieltävät vain veren käytön ruokana, mutteivät lääkinnällisenä toimenpiteenä.
Asevelvollisuudesta kieltäytyminen
Jt kieltäytyvät kaikkialla asevelvollisuuden suorittamisesta, ja monet heistä ovat sen johdosta kärsineet vankeusrangaistuksia. Suomessa heidät on vapautettu siitä 1987-. Luterilaisessa ym. kirkoissa asevelvollisuuden (sotapalveluksen) hyväksyminen perustuu Raamatun opetuksiin hengellisen ja maallisen regimentin (valtakunnan) erottamisesta. Hengellisessä regimentissä eli Jumalan valtakunnassa on voimassa Jeesuksen opetus: 
"Pistä miekkasi tuppeen; sillä kaikki, jotka miekkaan tarttuvat, ne miekkaan hukkuvat" (Mt 26:52). 
Jumalan valtakunnan asioissa ja yleensä kristillisessä/hengellisessä elämässä ei ole lupa käyttää väkivaltaa eikä aseita. Siinä on käytettävä vain hengellisiä aseita (2 Kr 10:4), joita ovat Hengen miekka, Jumalan sana (Ef 6:17; Hb 4:12), rukous ja kärsivällisyys. Mutta maallisessa regimentissä eli poliittisessa valtiossa, joka sekin on Jumalan säätämys ihmisille hyväksi, viranomaisilla on Rm 13:1—7:n mukaan "miekka" ja tehtävä rangaista pahantekijöitä, jopa kuolemanrangaistuksellakin. Koska esivalta on sekin "Jumalan palvelija", kristityilläkin on oikeus ja velvollisuus suorittaa tarvittavia tehtäviä sen palveluksessa, "miekankin" käyttöä. Johannes Kastaja, Jeesus ja Paavali eivät vaatineet uskoon tulleita sotilaita, upseereja ja virkamiehiä luopumaan toimistaan (ks. Lk 3:14 sotilaiden oli suoritettava tehtävänsä välttäen vääryyden tekemistä; Lk 7:1-10; Apt 10; 16:25-34; 13:12). Jeesus sanoo: 
"Antakaa siis keisarille (poliittiselle esivallalle) mikä keisarin on (maalliseen regimenttiin kuuluvat velvollisuudet, myös asevelvollisuus), ja Jumalalle, mikä Jumalan on" (Toisin sanoen - hengelliseen regimenttiin kuuluvat asiat; Mt 22:21). 
Tämän Jeesuksen sanan mukaan Hänen opetuslastensakin on suoritettava velvollisuutensa maallisessa/poliittisessa valtiossa, mikäli se ei vaadi sellaista, mikä on vastoin Jumalan sanaa. Edellä viitatut Raamatun kohdat osoittavat, että asevelvollisuuden suorittaminen ei sitä ole. Ne luterilaisetkin menettelevät vastoin Raamatun opetuksia, jotka kieltäytyvät asevelvollisuutta suorittamasta, esivallan "miekan" käytöstä. Siviilipalvelus ei sitä korvaa.
SUHTAUTUMINEN JEHOVAN TODISTAJIIN
Jehovan todistajain johtaminen oikeaan uskoon ja totuuden tuntemiseen on hyvin vaikeaa. Heissä toimitettu "aivopesu" on näet saattanut heidät jonkinlaiseen huumaan, jota heidän työssään n. kolme vuosikymmentä ollut ja sitten kristilliseen uskoon tullut William Schnell sanoo "demoniseksi hypnotismiksi." Schnell, jolla on perusteellinen kokemus Jt:n menetelmistä, on suunnitellut vastamenetel-män, jonka avulla hän on saanut johdetuksi tuhansia Jt:ia Kristuksen luo ja totuuden tuntoon. Esitämme sen tässä lyhennettynä ja yksinkertaistettuna :

1.	Älä yritä voittaa heitä järjenomaisin ja opillisin todisteluin äläkä ryhdy väittelemään heidän kanssaan. Pidä päämääränäsi johtaa heitä parannukseen ja pelastukseen uskossa Kristukseen, tätä heille rukoillen.
2.	Jos haluat välttyä joutumasta heidän työnsä kohteeksi, älä ota heiltä vastaan mitään kirjaa tai lehteä.
3.	Jt:n tullessa luoksesi anna hänen pitää puheensa sanomatta mitään sitä vastaan. Kun hän mainitsee jonkin Raamatun kohdan, keskeytä hänet ja sano: Anteeksi, Raamatun sanat ovat niin tärkeitä, että ne kannattaa katsoa ja lukea itse. Lue sitten ääneen hänen mainitsemansa kohta, mutta aloita muutamaa jaetta aikaisemmin ja lue vähän pitempään. Älä lisää siihen mitään. Kun hän mainitsee seuraavan raamatunkohdan, tee samoin. Jatka näin niin kauan kuin hän jatkaa. Näin sinä opetat häntä ottamaan Raamatun kohdat niiden tekstiyhteydessä. Hänen lopetettuaan esitä lyhyt todistus siitä, miten olet omalla kohdallasi päässyt armon osallisuuteen, ja kysy häneltä, eikö hänkin haluaisi päästä samoin armosta osalliseksi. - Jätä asia tähän. Muista, ettet rupea väittelemään opeista.
4.	Jos Jt tulee uudelleen luoksesi, tee samalla tavalla. Kysy sitten häneltä, saisitko tulla hänen kotiinsa ja kysellä häneltä joidenkin Raamatun kohtien merkitystä, tai ellei se käy päinsä, kysy, saisitko tehdä sen heti. Jos hän suostuu kuuntelemaan kysymyksiäsi, ota järjestään esille eri oppeja käsitteleviä raamatunkohtia -niistä on luettelo seuraavilla sivuilla - ja kiinnitä kysymyksillä huomiota siihen, mitä niissä todella sanotaan. Mutta älä rupea väittelemään. Jos hän suostuu, jatka tällaista Raamatun tutkistelua, ottaen esille yhden opinkohdan kerrallaan, kunnes olet käynyt ne läpi ja tullut lopulta kysymykseen uudestisyntymisestä eli parannuksesta ja syntien anteeksisaamisesta sekä Jeesuksesta ainoana "ovena" pelastukseen ja uuteen elämään. Jos tämä Jehovan todistaja on keskustelun tuloksena tullut siihen halukkaaksi, pyri auttamaan hänet Jumalan armoon sisälle. Kehota häntä rukoilemaan Jumalalta armoa ja anteeksiantamusta, tunnustaen syntinsä ja eksymyksensä Hänen sanansa totuudesta, ja julista sitten, kätesi hänen päälleen pannen, hänen syntinsä anteeksi Jeesuksen nimessä ja veressä. Johda sitten hänet yhteyteen Raamatulle uskollisten kristittyjen kanssa.
TUTKISTELTAVIA RAAMATUNKOHTIA
Kuolema – Tuonela - Helvetti
Lk 16:19-31
Rikas mies haadeksen/tuonelan vaivassa, Lasarus "Aabrahamin helmassa" saamassa lohdutusta. Rikas mies puhui.

2. Kor. 5:8; Fil 1:23
Kuollessaan uskova muuttaa pois ruumiista ja pääsee kotiin Herran tykö olemaan Kristuksen kanssa.

Jes. 14:9—17	Tuonelassa (äeöl) kuolleiden henget näkevät, puhuvat.

Mt. 13:40, 49 
Tuliseen pätsiin joutuneet kuolleiden henget itkevät ja kiristelevät hampaitaan. Voiko tajuton tehdä niin?

l. Piet 3:18  	Jeesus saarnasi Nooan aikana kuolleiden hengille. Nämä olivat siis ta-juisia, kuulivat ja ymmärsivät.

Ilm 14:9 	Näitä jumalattomia vaivataan, heillä ei ole lepoa. He ovat siis kadotuksen vaivassa tajuisia.

l. Ms 2:17; 3:3-13
Aadam ja Eeva "kuolivat" sinä päivänä, jona tekivät syntiä, mutta se ei ollut tajuttomuuteen vajoamista, vaan ero Jumalasta, hengellinen kuolema (ks. Ef 2:1-3). Ruumiillisesti he elivät ja olivat tajuisia sen jälkeen vuosisatoja.
Kristuksen Jumaluus
Joh. 14:28; l. Kor. 11:3
Isä Jumala on suurempi kuin Poika. Jumala on Kristuksen Pää: Ihmistenkin keskuudessa isä on perheessä suurempi kuin poika, mutta poika on silti yhtä aidosti ihminen.

Jh 5:23 	Poikaa kunnioitettava niinkuin Isää, ei luotuna olentona.

Jh 14:9  	Joka näkee Kristuksen, näkee Jumalan, ei luotua olentoa.
1 Jh 5:20 	Kristus on totinen Jumala, ei luotu olento.
 
Kol 2:9 	Kristuksessa asuu Jumaluuden koko täyteys, ei luodun olennon.
Pyhän Hengen persoonallisuus
Jh 15:26 	Pyhä Henki tulee, todistaa, Jh 16:7—14: kuulee, puhuu, kutsuu, julistaa Apt 13:2, johdattaa totuuteen, Ef 4:30: rukoilee, voi tulla murheelliseksi Room 8:26: Nämä ovat persoonan töitä, eivät persoonattoman voiman.
Jumalan kolminaisuus/kolmiyhteys
Mt 28:19 	Kaste tapahtuu Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen.

2 Kor 13:13 	Apostolisessa siunauksessa on Kristuksen, Isän Jumalan ja Pyhän Hen gen armo. Nämä kolme ovat rinnan ja yhdessä.

Room 8:9 	Pyhä Henki on Jumalan ja Kristuksen Henki. Isä, Poika ja Pyhä Henki ovat toisaalta erikseen ja toisaalta yksi Jumala. "Jumala on yksi" (Jaak 2:19). Kristitty ei voi uskoa Jumalaan muuten kuin yhtenä Jumalana kolmessa "persoonassa". Hänen kolminaisuutensa kieltäminen johtuu Kristuksen Jumaluuden ja Pyhän Hengen persoonallisuuden kieltämisestä. - Luonnon maailmassa paikka/tila on yksi, mutta siihen kuuluvat pituus, leveys ja korkeus, mutta nämä kolme ovat yksi paikka/tila/avaruus. Kolmiossa on kolme kulmaa, mutta se on yksi kolmio. Näissä kahdessa tapauksessa yksi on kolme ja kolme on yksi luonnonkin maailmassa.
Jeesuksen ylösnousemus
Lk 24:39-43 	Jeesus osoitti, että Hän oli todella ruumiillisesti noussut kuolleista, ja että Hän oli samassa ruumiissa, kuin Hänet oli haudattu, eikä pelkkä henkiolento. Kuitenkin Hänen ruumiinsa oli muuttunut ylösnousemusruumiiksi.

l Kor 15:35-45 Kuten kasvi nousee siemenestä (1 Kor 15:14—17) ja on välttämättömässä yhteydessä sen kanssa, mutta on silti erilainen, niin ylösnousemusruumis on luonnollinen ruumis hengelliseksi ja taivaalliseksi ruumiiksi muuttuneena. Ne, jotka kieltävät tällaisen ylösnousemuk sen, Kristuksen ja Hänen omiensa, jäävät synteihinsä, ja heidän uskonsa on turha.

1. Piet. 3:18 	Jeesuksen aineellinen ruumis oli pitkäperjantai-illan ja pääsiäisaamun välisen ajan tajuttomana haudassa; mutta "Hengessä" eli Hänen Jumaluutensa yhdessä Hänen inhimillisen henkensä kanssa Hän oli sinä aikana elävä, mennen saarnaamaan evankeliumia (1. Piet. 4:6) Nooan aikana kuolleiden ihmisten hengille. Vielä tärkeämpää oli, että Hän meni oman verensä kautta taivaalliseen kaikkeinpyhimpään ja sai aikaan iankaikkisen lunastuksen (Heb 9: 11 s. 24).

144.000 ja suuri valkopukuinen joukko
Ilm 7:2-8; 14:1-5
Nämä 144.000 sinetöityä Jumalan palvelijaa ovat Israelin sukukunnista, ei mistään muista kansoista. Se, että he ovat esikoisia Jumalalle ja Karitsalle, merkitsee, että Israelista on heidän lisäkseen oleva paljon muita pelastettuja.

Ilm 7:9-17	Tämä suuri valkopukuisten joukko kaikista kansoista on taivaassa Jumalan ja Karitsan valtaistuimen edessä. Ilm 4:2 sanoo nimenomaan, että tämä valtaistuin on taivaassa, ja siis sen edessä seisovat ov kunnassa annetaan hallitusvirkoja seura-kuntakautena osoitetun innon, kyvyn ja uskollisuuden perusteella kansallisuudesta (ja mainittuihin 144.000 israelilaiseen erikoisjoukkoon kuulumisesta) riippumatta. Mt 24:27, 30; Ilm 1:7: Kun Kristus tulee, kaikki ihmiset näkevät sen.

Jh 10:16 	Jeesuksen "muut lampaat", jotka eivät ole "tästä lammastarhasta" eli Israelista (ks. Hes 34: 1—31) ovat Hänen muihin kansoihin kuuluvia uskovia seuraajiaan uuden liiton seurakunnan syntymisestä asti v. 30 jKr. helluntaina, eivätkä vuodesta 1914 alkaen Vartiotorniin liittyneitä ja siinä pysyneitä. Mk 16:19 s:         Kristus istui v. 30 jKr. (tai-Mt 28:19 s: vaaseen astuttuaan) Jumalan Ef 1:20 ss:           oikealle puolelle, alkaen sil-1 Kor 15:20-26: loin  hallita  armonvaltakun-nassaan sen Kuninkaana eli seurakuntansa Päänä, eikä vasta 1914 Vartiotorni-järjestön välityksellä. - Tämä järjestö ei ole "Jumalan organisaatio", vaan Saatanan järjestöihmisten johtamiseksi kadotukseen   vieviin   Raamatun   totuuksien vastaisiin harhoihin. 

Loppusanat

"Kuka ikinä menee edemmäksi eikä pysy Kristuksen opissa, hänellä ei ole Jumalaa . . . Jos joku tulee teidän luoksenne eikä tuo mukanaan tätä [Raamatussa ilmoitettua] oppia, niin älkää ottako häntä huoneeseenne älkääkä sanoko häntä tervetulleeksi; sillä joka sanoo hänet tervetulleeksi, joutuu osalliseksi hänen pahoihin tekoihinsa" (2. Joh. 9).
LYHENTEET JA KÄYTETTY KIRJALLISUUS
AJP       	Antti   J.   Pietilä,   Russellilaisuus. Porvoo 1921. 
CA        	W. J. Schnell, Christians Awake. London-Edinburgh, 1961. 
EOT      	Elämällä   on   tarkoitus.   Vantaa, 1978. 
HH        	Harri Heino, Mihin Suomi uskoo. Porvoo-Helsinki 1984. 
HA        	Herrick Äberg, Nykyajan Baabelin orjat. Helsinki 1975. 
KR        	Kirkkoraamattu, nykyinen. 
OJT       	Olkoon Jumala totinen.  Jehovan todistajain oppikirja, 2. p. Vantaa 1960. 
Sana      	"Sana". Kuka hän on Johanneksen mukaan. Julk. Jehovan todistajat, 1962. 
30Y       	W.   J.   Schnell,   Thirty   Years  a Watch Tower Slave.  Grand Rapids, Mich. 1958.
TIE        	Totuus, joka johtaa iankaikkiseen elämään. Vantaa 1977. 
Tw         	Hans-Jurgen   Twisselmann,   Vom "Zeugen Jehovahs" zum Zeugen Jesu Christi. Giessen-Basel, 1961. 
Um        	Vartiotornin    "Uuden    maailman raamatunkäännös", 1950-1960. 
Vartiotorni-lehti. 
Vk         	Suom. Vanha kirkkoraamattu.